236 



obtusiusculum — acutum attenuatæ. Caïathidium saturate luteum — 

 subvitellinum. Styli lutei. 



Genom de breda, rosettstälda basalbladen erinrar denna 

 form mycket om silvaticum- gruppen och skiljer sig från 

 hufvudformen genom de breda, helbräddade eller föga tandade 

 men i ingen mân pinntandade („pinnatifidum") bladen. Möj- 

 ligen är den en ytterlighetsform af //. pinnatifidum ß viva- 

 rium Lönnr. (jfr. Dahlstedt 1. c. III s. 92). Till holkarna 

 öfverensstämmer den som det synes alldeles eller nästan 

 alideles med hufvudformen, hvarför den icke häller här hade 

 utförligare beskrifvits, om jag icke varit i tillfälle att granska 

 en form som synes alldeles öfverensstämma med den svenska 

 hufvudf. , och som insamlats på Bornholm (Hammershus 2 h 

 1894) af Rektor L.M.Neuman. Äfven deuna f. har mânga 

 basala och tydligt rosettbildande men utprägladt pinntandade 

 blad med smärre tänder emellan de större, hvilket däremot 

 den ofvan beskrifna saknar. Vidare synas blommorna vara 

 mörkare samt håren i holkarna mycket mörkare — till sin 

 större del förtjockade och svarta med en kort hvit spets — 

 såsom äfven forhållandet är hos den svenska hufvudf. Hos 

 var. äter äro hären från en mörk, förtjockad bas till större 

 delen af sin längd hvita och af vanlig tjocklek. 



Anträffad i riklig mängd på Almindingen samt dessutom 

 på Højlyngen i tr akten af Nexø. 



f. angiistifolium. 



A f. præcedente characteribus sequentibus maxime differt: 

 Folia basalia rosularia sæpius 3 vel ultra, oblonga — lanceolata 

 dentibus paucis plerumque haud profundis , fol. caulina ± anguste 

 lanceolata , in apicem longum et angustum contracta. Involucra 

 minora, c. 9 mm. alta, 4 mm. lata, squamis latioribus (ad 1.5 

 mm.) præcipue apicem versus parcius vestitis. 



Genom de små, svarta och nakna (d. v. s. som sakna 

 stjärnhär) holkarna på utspärradt håriga skaft erinrar denna 

 form om den i öfrigt långt aflägsnade rigid um-form en FI. semi- 



