397 



I Vidensk. Selsk. Ordbog l .B. (1793) staar: 



1) „Bridurt, en medicinsk, glatliggende Urt uden Blomster- 

 blade (Herniaria)." 



2) „Brudurt, det samme som Stenbræk". 



1) Det for Herniaria angivne danske Navn er naturligvis 

 hentet fra de floristiske Skrifter, der vare udgivne nærmest 

 forud for Ordbogen, uden at dennes Forf. har gjort sig den 

 Ulejlighed at raadspørge de ældre danske Arbejder i denne 

 Retning (Paulli, Kylling). 



2) Det er, som Kaikar formoder, vist nok en Fejltagelse, 

 at Navnet Brudurt er anvendt paa Saxifraga, i det mindste 

 findes denne Sammenstilling af de 2 Navne hverken hos S. 

 Paulli eller Kylling, lige saa lidt som hos Jenssen-Tusch, 

 formodenlig er det den Egenskab, der ligger i Navnet Saxi- 

 fraga (at bryde Sten), der har givet Anledning til Ordbogens 

 umotiverede Bemærkning 2. 



Henvisningen til Jenssen-Tusch's „nord. Plantenavne" er 

 oplysende, idet der i dette Værk anføres et bornholmsk 

 Navn „Brokurt" , der svarer nøje til Navnet Herniaria , og 

 tillige et norsk Navn „Brudgras", som harmonerer godt med 

 det danske Navn „Brudurt" , og dette finder yderligere Be- 

 kræftelse i S. Paulli's „Flora Danica", hvor Herniaria, 

 dansk „Pisse-Urt, Brud-Urt", tysk „Harnkraut" siges „til Brud 

 oc Nederløb at læge oc heele er ofvermaade god paa hvad- 

 somhelst Maade oc Maneere den blifver brugt." 



Ogsaa Kylling (Viridarium) har Navnet „Brud urt", 

 men mærkelig nok anfører Rafn (Danm. og Holstens Flora 

 2. D. 1800) netop Kylling som Autoritet for Navnet „Brid- 

 urt" og man kunde derfor formode, at det sidstnævnte, for- 

 vanskede Navn var fremkommet første Gang hos R. som 

 Følge enten af skjødesløs Læsning af Kylling eller af en ikke 

 rettet Trykfejl. Men allerede et Par tidligere Forfattere have 

 Læsemaaden „Bridurt", nemlig Oeder (Nomenclator botanicus 

 1769), hos hvem man især forundres over Brugen af dette 

 Ord, idet han nemlig i samme Arbejde angiver for Herniaria 



