XVI 



Wagner og Bonnier, som ligeledes have undersøgt Alpeplanters 

 Blade , have ikke omtalt Papildannelser. De have imidlertid begge 

 studeret Planter fra større Højder, hvor Skydagenes Antal er langt mindre. 



Den direkte virkende Aarsag til Papildannelsen maa søges i Epi- 

 dermiscellernes Turgor. Ifølge de Vries beroer denne væsentlig paa 

 Cellernes Syreindhold, og da Syredannelsen er stærkest i Mørke, søger 

 Tal. heri en Forklaring af Papillernes Fremkomst hos Skyggeplanter. 



De indre Aarsager kunne vistnok være forskjellige. Hos Skygge- 

 planterne findes i Alm. tyndere Vægge , og dette kan i og for sig være 

 en Grund til Papildannelse. Lesage har paavist, at maritime Varieteter 

 ere mere papillose end de. som voxe inde i Landet, og Tal. antager, 

 at dette skyldes den ved Saltet bevirkede større Turgor. Ved en 

 Sammenligning mellem tykbladede og tyndbladede Arter af samme 

 Slægter, findes ofte Papiller hos de første men ikke hos de sidste. 

 Papiller ere endvidere almindelige hos Planter med Vandvæv. I nyeste 

 Tid har Bonnier undersøgt Blade fra arktiske Egne (Jan Mayen og 

 Spitsbergen, altsaa de mest insulære Steder), og fundet, at Bladene ere 

 tykkere og Epidermis mere papilløs end hos Alpeplanterne. 



Det første forklarer B. som en Følge af den længere Insolation. 

 Tal. har ikke fundet dette Bonniers Besultat (med Hensyn til Bladenes 

 Tykkelse) bekræftet ved Undersøgelse af Exemplarer fra andre høj- 

 nordiske Egne og formoder derfor, at Bonnier har haft med Halofyt- 

 Karakterer at gjøre. 



2) Papillernes biologiske Betydning. Kerner mener, at Papillerne 

 tjene til at holde Fugtighed borte fra Spalteaabningerne, f. Ex. hos Bam- 

 busa, hvor de dog ere af en anden Slags, nemlig massive Vægdannelser. 

 De fastholde her Luften og bevirke derved, at Bladet vanskelig vædes. 

 Dette overføres paa andre Papiller. — Hvis dette er rigtigt, maa man 

 vente at finde dem paa den Side, hvor Spalteaabningerne findes; men 

 disse findes mest paa Undersiden, medens Papillerne fortrinsvis fore- 

 komme paa Oversiden, f. Ex. hos Peperomia. Hos Skyggeplanterne ligge 

 Spalteaabningerne endvidere ofte paa en lille Fremragning og de ville 

 saaledes let blive vædede. Tal. har gjort Forsøg med forskjellige Blade 

 og fundet, at nogle vædes først paa Oversiden, andre først paa Under- 

 siden. I det Hele er han kommet til det Resultat, at Kerners Forkla- 

 ring ikke kan være rigtig. 



Tal. sætter derimod Papillernes Fremkomst i Forbindelse med 

 Lyset. Skyggebladene ere gjennemgaaende matte , medens. Solbladene 

 ere glinsende, idet de have en jævn Overflade og ofte ere ligesom fer- 

 niserede. Hos Skyggebladene spredes det fra de enkelte papillose Geller 

 tilbagekastede Lys i forskjellige Retninger, men en Del af det reflek- 

 terede Lys gaar ind i Bladet, og Lyset bliver saaledes udnyttet bedre 

 end ved Solbladene. Haberlandt har fremsat en lignende Forklaring, 

 idet han har sammenlignet de enkelte fremhvælvede Epidermisceller 

 med Samlelinser. Det bliver saaledes forstaaeligt, hvorfor Skygge- 

 planterne have Papiller, og hvorfor de findes paa Oversiden. Det vil 

 ogsaa være heldigt for de tykbladede Halofyter og for Planter med 

 Vandvæv at have saadanne Samlelinser. 



