XXVI 



mulig kunde være den , at T. angustifolia var for vissen og tør : denne 

 knækkede nemlig meget let over paa det Stykke af Stængelen, som findes 

 mellem Blade og Blomsterstand , T. lati folia derimod var ganske sej og 

 vanskelig at sønderrive. T. X kunde siges i denne Henseende at staa 

 imellem de to andre, idet nogle vare næsten skøre, andre næsten seje. 

 <? Kolbens Axe viser dog et modsat Forhold, idet den i Beglen hos 

 T. latifolia knækker af, som man siger, af sig selv, men hos T. angusti- 

 folia er saa stærk, at den bliver siddende, selv om Hanblomsterne falde 

 eller skrabes af ved Bevægelse af Vinden. T. X ligner i denne Henseende 

 mest T. latifolia, idet S Axen ofte knækker, og c£ Blomsterne kun til- 

 dels mistes. Axen er i Beglen kun nøgen paa den ene Side som hos 

 T. latifolia, medens den hos T. angustifolia er ganske nøgen. 



Da T.X altsaa har nogle Karakterer fælles med den ene, nogle 

 med den anden Art og nogle, der danne Overgange, maa den. vel anses 

 for Bastard. Den synes heller ikke at kunne faa moden Frugt. Ved- 

 føjede Tabel giver forhaabentlig en nøjagtigere og bekvemmere Oversigt. 



I en anden Del af Mosen, henimod Bødstrup, fandtes senere, i 

 Nærheden af to Bevoxninger med hver sin Art, en Del Exemplarer, der 

 paa Afstand mest lignede T. angustifolia, da Kolberne baade vare kortere 

 og tyndere, 1,8— 1,9 Cm.; de udmærkede sig heller ikke ved Højden, men 

 stemmede ellers godt overens med de tidligere. Højskoleforstander 

 Nielsen, Klank, der har lært Gartneri og derfor har praktisk Sans, var 

 med her og foreslog at efterse Boden. Med forenede Kræfter fik vi da 

 rykket en Del Exemplarer op. Af disse havde T. angustifolia Udløbere, 

 der skøde vandret ud fra Bodstokken, men ca. â 1 /^ Cm. derfra bøjede 

 lodret i Vejret med skarp Bøjning. T. latifolia havde længere, mere 

 jevnt buede Udløbere. T.X syntes mest at ligne den sidste, dog saas 

 hos denne nogle, der slet ikke vare fjernede fra Moderplanten, men sade 

 lige op ad den gamle Stængel. Saadanne saas ikke paa Hovedarterne, 

 men vi saa rigtignok heller ikke ret mange Exemplarer. 



Om Lathræa og Orobanclie. 



I Sommeren 1880 tog jeg noget Frø af Lathræa squamaria fra et 

 Sted i Hunderup Skov ved Odense, hvor jeg om Foraaret havde set 

 den i stor Mængde under en Hassel, der stod i Halvskygge under en 

 Bøg, som jeg tog til Kjendemærke. Samme Dag saaede jeg Frøet under 

 Hasler i Albani Bryggeris Have, som er under min Varetægt, og ventede 

 i flere Aar forgjæves efter Lathræa. Først i dette Foraar kom den 

 frem i et Antal af 6 — 7 i en Bække under samme Hassel. Om dens 

 Gjenkomst paa samme Sted til Foraaret 1896 nærer jeg nogen Tvivl. 

 Den er udeblevet paa det Sted i Hunderup Skov, hvorfra jeg tog Frøet 

 i 1880, og det samme mener jeg ofte at have bemærket andetsteds. 



Jeg har ikke lagt Mærke til, om Lathræa har anden Værtplante 

 her i Skovene ved Odense end Hassel. Jeg har derimod en uklar 

 Erindring om at have seet den snylte paa Ælm ved Jægersborg og i 

 Boserup Skov ved Roskilde; mulig mindes jeg fejl om disse Lokaliteter, 

 men med Sikkerhed kan jeg angive at have seet den paa Ælm i For- 



