Lin 



grundig Indsigelse imod den skulde komme fra en eller anden mere 

 kompetent Side, men hidtil forgjæves; vel har den mødt Modstand hist 

 og her, men nogen begrundet Indvending har jeg ikke set. Og da den 

 nu er optaget af alle vore botaniske Forfattere, ser det ud til. at den 

 hos os er fuldstændig lyst i Kuld og Kjøn. For den, der er af en 

 anden Mening, er det altsaa paa høje Tid at nedlægge Protest imod 

 den, og det vil jeg nu forsøge at gjøre saa godt jeg kan. 



At Polygala opfattes som Neutrum, maa være grundet paa, at det 

 antages for et græsk Ord, ligefrem sammensat af noÅug og ydXa, og da 

 dette sidste Ord er Neutrum, maa Sammensætningen ogsaa være det. 



Herved er imidlertid at bemærke, at Polygala ikke er et rent 

 græsk Ord, men en latiniseret Form af et saadant. I græske Ordbøger 

 søger man det forgjæves, men finder i dets Sted vroÀuyaÀou; i denne 

 Form kan det læses hos Dioscorides paa det af Plinius oversatte Sted 

 (lib. 4 c. 142), og ligeledes hos Galenos. Og denne Ordets Form er 

 ikke tilfældig, men en Følge af en almindelig Regel. Medens det nem- 

 lig i vort og beslægtede Sprog er sædvanligt i sammensatte Navne at 

 beholde det sidste Ord uforandret (Stenfrø, Fuglemælk), foregaar der i 

 det græske ofte en Forandring med dettes Endelse, hvorved det faar 

 en adjektivisk Form. Dette synes at være Regel ved saadanne sammen- 

 satte Ord, hvis sidste Del ender paa en Vokal og er et Neutrum af 3. 

 Deklination; Endelsen ændres til og, øv, og til det substantiviske Plante- 

 navn bruges- da Neutrumsendelsen, der ved Overførelsen til Latin bliver 

 til um. Saaledes bliver noÅug og yåvu ikke til Polygony, men til de vel- 

 bekjendte Plantenavne Polygonum og Polygonatum, det første dannet 

 af den forkortede, det" andet af den forlængede Stamme (yévu, yôvarog). 

 Ligeledes Lithospermum (anép/ua), Ornithogalum {ydXa). Vel have vi 

 mange botaniske Navne, ved hvilke der ikke er taget Hensyn til denne 

 Regel (f. Ex. Lycogala, Melastoma o. fL), men de tilhøre ikke den 

 græske Literatur, idet de ere dannede af senere Tiders Rotanikere, som 

 ikke kunne siges fri for at have adskillige Sprogsynder paa deres Sam- 

 vittighed. Om der kan være Tale om at udrense disse, tør jeg ikke 

 have nogen Mening om, men jeg vil blot nedlægge Indsigelse imod, at 

 deres Antal forøges med en til. 



Idet jeg ved ovenstaaende mener at have paavist, at Polygala ikke 

 er Mælkurtens græske Navn og overhovedet ikke græsk, samt at dens 

 latinske Navn er Hunkjøn, haaber jeg, at Brugen af Ordet som Neutrum 

 maa have udspillet sin Rolle. Naar Plinius har den latinske Hunkjøns- 

 endelse a istedenfor Neutrumsendelsen, som Navnet har hos den af 

 ham benyttede græske Forfatter (i Græsk har Ordet ingen særegen 

 Hunkjønsform), da er det meget muligt, at dette er en af de Vilkaar- 

 ligheder eller Unøjagtigheder, hvoraf hans Værk indeholder ikke faa, 

 men paa en saadan ren Gisning bliver det altid en mislig Sag at 

 forkaste det. Man har jo dog flere Exempler paa, at Ord skifte Kjøn 

 ved Overgangen til et andet Sprog, uden at der i de fleste Tilfælde 

 kan paavises nogen Grund dertil. Naar det græske Rynavn Argos 

 (Neutr. Sing.) hos de latinske Forfattere bliver til Argi (Mase. Plur.), 

 naar triangulum i Dansk bliver til en Triangel, das Rothkehlchen, 



