LV 



Koch. Nogle Aar efter (1890) besøgte jeg atter denne Egn og fandt 

 den paa flere Steder der i Egnen i Egekrat og paa fugtig Hedejord. 



I Oesterreichische bot. Zeitschrift 1895 har Dr. Jacob v. Ster- 

 neck udførlig bearbejdet denne Slægt: Beitrag zur Kentniss der Gattung 

 Alectorolophus All., og det laa derfor nær at søge nærmere Oplysning 

 om vor Plante i denne Afhandling. Det er allerede omtalt i Botaniske 

 Litteraturblade (Referat af Wettstein: Der Saison-Dimorphismus), 

 at Sterneck har fundet, at der i denne Slægt (ligesom i Slægterne 

 Euphrasia og Gentiana) existerer to Rækker af Arter: tidligtblom- 

 strende og sentblomstrende. I sit ovennævnte Arbejde angiver han 

 den almindelige Forskjel imellemdisse to Artsrækker saaledes: 



„Æstivales: Stængelen ugrenet eller kun med faa fra den øvre 

 Del af Stængelen udgaaende Sidegrene; mellem den øverste For- 

 grening og Blomsterstanden findes ingen Løvbladpar. Blomstringstid 

 Juni, Juli. 



Autumnales: Stængelen stedse og allerede fra dens nedre Tredie- 

 del forgrenet ; mellem den øverste Forgrening og Blomsterstanden findes 

 fra 2 til flere Bladpar. Blomstringstid August, September." 



Til vore to indenlandske Arter A. major (Ehrh.) Rchb. og 

 A. minor (Ehrh.) Wimm., som begge ere tidligtblomstrende, slutte sig to 

 sentblomstrende nemlig A. serotinus (Schönh.) Beck. og A. stenophyllus 

 (Schur.) Sterneck. Det kunde derfor ventes, at disse to sentblomstrende 

 Arter ogsaa kunde findes hos os, og det viste sig ogsaa at være Til- 

 fældet for den førstes Vedkommende, idet det netop er den oven- 

 omtalte Plante fra Darum. Bestemmelsen er bekræftet af Professor 

 Wettstein. 



Forskjellen mellem A. major og A. serotinus er jo allerede givet 

 i Forskjellen mellem de tidligtblomstrende og de sentblomstrende Arter; 

 i Dr. S ter ne eks Arbejde beskrives A. serotinus yderligere saaledes: 



„Stængelen 30 — 50 Cm. høj, sortstribet, glat eller i det Højeste 

 ved Grunden ganske svagt haaret, tynd og grenet. Grenene udgaa 

 næsten vandret fra Hovedstængelen og krumme sig i en Bue opad. 

 naaende eller endog overgaaende Hovedstængelen i Længde. Mellem 

 den øverste Forgrening og Blomsterstanden findes tre til flere Bladpar, 

 det samme er Tilfældet paa Sidegrenene. Ledstykkerne korte. Stængel- 

 bladene paa Hovedaxen og Grenene ere stedse linieformede, vandret 

 udstaaende, hyppig tilbagekrummede, langt tilspidsede, med faa og 

 fjerntstillede, budte Savtænder. De nederste Blade ere meget kort stil- 

 kede. Dækbladene glatte, smalt trekantede, med langt udtrukken Spids, 

 de nederste to til tre Tænder paa hvert Dækblad ere meget lange, 

 næsten stakformede, mod Spidsen af Dækbladene blive de derimod 

 pludselig korte og tiltrykte. Dækbladene højst saa lange som Bæger- 

 bladene. Bægeret lille, glat, kun langs Randen ganske svagt ruhaaret. 

 Blomsterne smaa 1,5 Cm. lange, Underlæben 3 / 4 saa lang som Over- 

 læben, lukkende for Svælget. Overlæbens Tand 1,5 Mm. lang, spids 

 kegleformet, violet. Frugt 0,7 Cm. i Tværsnit; Frø smaa, med brede 

 hindeagtige Rande. Rlomstrer i August og September paa Enge." 



Om dens Forekomst meddeler Sterneck, at den findes om end 



