- 18 — 



tier; Formeringen sker formodentlig mest ved Hjælp af Pykno- 

 konidier, der dannes langs Skællenes Rand. 



Der kan hos visse Cladonia- Arter, især hos Former af CL gra- 

 cilis i denne Arts videste Begrænsning iagttages et ganske ejen- 

 dommeligt Vækstforhold, som dog ogsaa findes hos andre Slægter 

 af Jordlikener. Paa aabne Pletter i Heder, der er bevoksede med 

 en kraftig Buskvegetation, eller paa Heder, hvor denne Vegetation 

 kun er lav og forkuet, og hvor Jordsmonnet derfor ligger meget 

 mere blot, finder man overmaade almindelig nogle Dannelser af 

 ret varierende, men iøvrigt dog karakteristiske Former; nogle er 

 som regelmæssige, temmelig flade Kegler, andre er saa flade, at de 

 mister Kegleformen og mere ligner Kager, der paa Midten er lidt 

 højere end langs Omkredsen ; atter andre er knoldformede. Højden, 

 de naar, er sjælden mere end 2 à 3 Cm., medens deres Diameter 

 kan m aale indtil 10 Cm. De er ofte over hele Overfladen tæt 

 beklædte med Skæl, der hyppigst er brunlige og altsaa i Farven er 

 lidet fremtrædende i Forhold til Jordbunden og den øvrige Vegeta- 

 tion. Disse Dannelser ses mest at skyldes visse Likeners Vokse- 

 maade; de bærer ikke sjælden vel udviklede Podetier og kan da 

 nogenlunde rigtig henføres til den paagældende Slægt og Art. Of- 

 test har disse Kager, Kegler eller Knolde vist sig at stamme fra CL 

 gracilis form. ptjxidata, pitijrea eller fimbriata ; man vil meget alminde- 

 lig finde, at Podetierne sidder i en regelmæssig Rundkreds langs 

 Forhøjningens Rand eller Sider (se Fig. 6 og 7). De maa antagelig 

 være opstaaede derved, at Likenmyceliets Vækst efter at have taget 

 fat paa eet Punkt er sket straaleformet til alle Sider; Vinden maa 

 da have fjærnet Jord- og Humuspartiklerne langs Randen af Like- 

 nens Thallus, medens dette har fastholdt de underliggende Dele. 

 Da Jordsmonnet saaledes stadig blæses bort langs Løvets Rand, 

 maa Væksten her ske nedefter; Kegle-, Kage-, eller Knoldformen 

 er derved fremkommet og dannet alt efter Bortblæsningens Grad, 

 Vækstens Regelmæssighed o. a. Forhold. Efter denne Antagelse 

 maa disse Dannelser altsaa være ældst i deres Top, yngst ved 

 Grunden; af Podetiernes Udseende tør man i saa Henseende næppe 

 slutte for meget, men ofte vil dog de mindste og yngste Podetier 

 sidde nederst, i en mere eller mindre sluttet Ring og nedenfor en 

 Ring af større og ældre. Maaske spiller ogsaa Regnvandets Ned- 

 trængen i Jorden en Rolle ved disse Dannelsers Fremkomst. For- 

 uden i Heder, hvor de ofte giver Jordsmonnet et ejendommeligt 

 knoldet Udseende eller flyde sammen til en fast brun Skorpe, 



\ 



