- 7 — 



grønne Lav; løfter man Grenene tilvejrs, følger der store Kager af 

 Likener med, især af Cl. rangiferina og Cornicularia aculeata, 

 ganske indfiltrede mellem hinanden og Buskenes Skud. Denne Op- 

 træden overfor de her nævnte Buske skyldes sikkert den større 

 eller mindre Beskygning, disse yde; det er naturligt, at CL rangi- 

 ferina daarlig forliges med Calluna, naar denne staar tæt og høj, 

 men godt med Empetrum og Arctostaphylos , der vokser fladt og 

 aabent. CL rangiferina er saaledes en udpræget Lysliken; stærkt 

 skygget opnaar den langtfra den samme Udvikling som i det fulde 

 Dagslys, selv om Fugtighedsforholdene er ens. Lysmængden bliver 

 af afgørende Betydning for dens Trivsel i det smaa, indenfor et 

 begrænset Omraade, medens Fugtighedsforholdene i det hele og 

 store spiller en langt mere gennemgribende Rolle. 



Ogsaa Samlivet med andre kryptogame Planter, særlig med 

 Mosserne, maa nævnes. Ligesom Sphagmim-axteme i Højmosen 

 gavner CL rangiferina ved at tilbageholde Fugtigheden, saaledes 

 ogsaa Mosserne i Heden, hvor saadanne overhovedet findes i nogen- 

 lunde rigelig Mængde. Paa helt aabne Pletter vil CL rangiferina, 

 der stiller større Krav til Lysmængden end Mosserne, og som 

 sikkert langt bedre modstaar Følgerne af kraftig Belysning o. a. For- 

 hold paa aabne Voksesteder, sædvanligvis have fortrængt Mosserne, 

 der finder meget gunstigere Vilkaar under Lyngbuskene. Dog for- 

 svinder de sjælden fuldstændig, men danner i Bunden af Lavbe- 

 voksningen og ligesom indkilede mellem dens Elementer et fugtig- 

 hedbevarende Tæppe. 



CL rangiferina varierer kun i meget ringe Grad paa Heden. 

 Foruden Hovedformen, der er langt den almindeligste, har jeg 

 undertiden haft Lejlighed til at finde en særlig kraftig Form af en 

 ejendommelig askegraa Farve, meget mørkere end den sædvanlige; 

 den er kaldt f. major Floerke og forekommer næppe udenfor Hede- 

 og Højmoser. Mere almindelig har jeg truffet de 2 Former, der 

 af Wainio o. a. Systematikere opstilles som selvstændige Arter, 

 nemlig den mere fint byggede og lysere f. silvatica L. (= CL sil- 

 vatica (L.) Hoffm.) og den kraftigere og mere alsidig forgrenede 

 f. alpestris L. (= CL alpestris (L.) Rabenh.); men jeg er ikke i 

 Stand til at sætte deres Optræden i Forbindelse med Ejendomme- 

 lighederne i de Naturforhold, hvor de levede. F. silvatica er hyppig 

 og fundet baade i Heder og i Højmoser. Indenfor det sidst nævnte 

 Omraade har jeg ikke set f. alpestris, skønt den vel findes der 

 (Wainio, I, S. 45); den er ikke almindelig i de af mig besøgte 



