— 6 — 



stand.) Hvor Likener, specielt Cl. rangiferina, Cl. uncialis o. a. Cla- 

 donier, danner et fyldigt og tæt Dække i Højmose eller paa Hede, 

 og naar en Højde af henved 10 Cm. eller mere, tør man altid 

 slutte, at Vegetationen her som Helhed har faaet Lov til at udvikle 

 sig i det væsentlige uforstyrret i adskillige Aar. 



Cl. rangiferina taaler ej alene en høj Grad af Udtørring , men 

 tillige er den i Stand til i længere Tid at udholde urimelig store 

 Mængder af Fugtighed; naar Højmosen om Vinteren for store Partiers 

 Vedkommende er oversvømmet, saa baade Flader og Tuer er 

 ganske eller delvis under Vand, kan den umulig undgaa en ret 

 langvarig Nedsænkning, men den skades sikkert ikke deraf, saafremt 

 den blot Sommeren igennem befries derfor. Lignende gælder andre 

 Likener i Højmosen f. Eks. Cl. uncialis. 



Vender vi os til CL rangiferina' s Optræden udenfor Højmosen 

 og Hedemosen (Forholdene er naturligvis i det væsentlige ens begge 

 Steder), kan det siges som almindelig Regel, at jo mere vindaaben 

 og tør Lokaliteren er, des tarveligere er ogsaa Rensdyrlavens 

 Vækst; dette gælder særlig den træbare Hede. Jo mere højtliggende 

 Terrainet er, des kummerligere bliver Cl. rangiferina i sin Udvikling, 

 om end den intetsteds forsvinder. Paa Toppen af Hedebakkerne 

 finder man hyppigst Cl. rangiferina i en meget reduceret Skikkelse : 

 dens Tuer, om saadanne overhovedet er dannede, er lave og 

 uden den Tætbed og Kraft i Væksten, der kendes fra fugtigere 

 Voksesteder. Den taaler ugunstige Fugtighedsforhold i Jordbunden, 

 men den udvikler sig ogsaa derefter. Mellem Højmosen eller lave 

 fugtige Heder og de vindaabne Toppe af Hedebakkerne er der 

 naturligvis et stort Spillerum for Overgange i Lokalitetens Beskaffen- 

 hed. Vide Strækninger over vil man i Heden kunne finde Rens- 

 dyrlaven i ret frodig Udvikling, af Middelhøjde, ofte knasende tør, 

 men tilsyneladende i alt Fald i Besiddelse af sin fulde Livskraft. 



Man vil overalt kunne iagttage , at Cl. rangiferina 's Vækst for 

 en Del er afhængig af den fanerogame Vegetation, især af Hedens 

 Buske. Hvor Calluna vulgaris staar nogenlunde aaben, kan den 

 let finde gunstige Voksepladser, selv om Lyngen paa vedkommende 

 Sted naar en ret betydelig Højde. Derimod — hvor Calluna staar 

 tæt og tillige høj , vil Cl. rangiferina træde stærkt tilbage eller helt 

 forsvinde, medens Mosser optage Pladsen mellem og under Buskene. 

 Langt bedre vokser den sammen med de Hedebuske, der lægger 

 sig hen over Jorden. Ofte ser man Empetrum nigrum eller Arc- 

 tostaphîjlos Uva ur si saa at sige med Favnen fuld af den lyst graa- 



