— 84 — 



Tid, indtil man omsider sluttede sig til Haller, der (1775) sammen- 

 fattede de to Dyrkningsformer, som for Systematiken er ganske 

 uden Betydning, under Arten Triticum aristatum, eller til Vil 1 ars, 

 der (1787) gav dem Fællesnavnet Triticum vulgare, hvormed Arten 

 nu, om end i lidt forskelligt Omfang, sædvanlig betegnes *). 



Herpaa skal vi ikke nærmere indlade os, men vil i det følgende 

 først undersøge, om der ikke kan rejses Tvivl om, hvorvidt Linné 

 virkelig — stiltiende — har indbefattet T. compactum under de to 

 Arter, hvori han opløste T. vulgare, eller om han ikke snarere 

 skulde have sammenstillet Dværghveden med en tredje Art. 



Dværghveden, Svenskernes „Kubbhvete" eller „Borrhvete", 

 Tyskernes „Binkelweizen", blev af Host 1809 opstillet som egen 

 Art Triticum compactum' 1 ), hvilken Plads, sideordnet med T. vul- 

 gare, Körnicke og Eriksson er enige om at hævde for den, og 

 hvilken den sikkert ogsaa fortjener at beholde. 



Körnicke, om hvis omfattende historiske Kendskab hans 

 store Værk over Kornsorterne noksom vidner, har fremhævet, at 

 Dværghveden er en ældgammel Kulturplante, men han tilføjer 

 samtidig: 



„In der Literatur findet sich, wie es scheint, der Zwerg- 

 weizen, erst im Anfange dieses Jahrhunderts bei Host" 3 ). 



Heri, tror jeg, Kör ni cke tager fejl 4 ); for Nordens Vedkom- 



x ) Sml. herom Eriksson, I.e. p. 36. Navnet Triticum vulgare i moderne Be- 

 tydning var iøvrigt forlængst indført i Norden af Ol. Rudbeck: Gatalogus 

 plantarum .... quibus hortum academicum Ubsaliensem primum instruxit 

 anno 1657. Ubsaliæ. 1658, p. 40. Rudbeck: Hortus botanicus. Upsalæ. 

 1685, p. 113. Det genfindes hos Ol. Bromelius: Chloris Gothica. 1694, 

 p. 118, brugt om Sommerhveden (T. æstivum G. Bauhin), og Rudbeck har 

 utvivlsomt hentet Navnet fra det da nys udkomne store Værk af Johann 

 Bauhin & J . H . G h e r 1 e r : Historia plantarum universalis. Ebroduni 

 (Yverdun). Fol. Tom. II. 1651, p. 407. Under Betegnelsen Triticum vulgare, 

 glumas fritur ando deponens sammenfattedes her Sommer- og Vinterhveden, 

 af hvilke dog den sidste betragtedes som Hovedformen. Saaledes ogsaa i 

 disse Forfatteres ældre Værk Joh. Bauhin & G he rier: Historia planta- 

 rum generalis prodromus. Ebroduni. 1619. 4°, p. 49. 



2 ) N. Th. Host: Icones et descriptiones graminum austriacorum. Vol. 4. 

 Wien. 1809 , Fol. p. 4. Tab. 7. Dværghveden nævnes her dyrket i Steier- 

 mark. 



3 ) Kör nicke und Werner: Handbuch des Getreidebaues. Bd. 1. Fr. Kör- 

 nicke: Die Arten und Varietäten des Getreides. Bonn. 1885, p. 48. 



4 ) For Elsass og Italien var den vel angiven kort forud. Jfr. Citater hos J. 

 Metzger: Europäische Gerealien. Heidelberg. 1824, Fol. p. 11, under 

 „ Binkelweizen t; . 



