- 93 - 



Det maa vel derfor bero paa ny Sammenblanding med Dværg- 

 hveden, naar Lilja priser engelsk Hvede som „den haardføreste 

 af alle nordlige Hvedesorter" og anbefaler den, fordi den bl. a. 

 „aldrig lider af Vinterkulden". Det er i denne Forbindelse værdt 

 at lægge Mærke til, at han ikke nævner „Kubbhvetet" x ). 



Hvis der fra svensk Side kunde bringes mere Klarhed i denne 

 Sag, vilde det sikkert have Interesse. 



Om Forsøg med Engelsk Hvede i Danmark fra ældre Tid 

 haves der nogen, om end mangelfuld Efterretning, dersom man da 

 tør fæste Lid til Artsbestemmelsens Rigtighed. Ved Slutningen af 

 det 18. Aarhundrede dyrkedes den endog „temmelig almindelig" i 

 Danmark, navnlig flereSteder paa Sælland. Man forskrev den, siger 

 Rafn 2 ), „for temmeligen dyre Priser fra Engelland, og den lykke- 

 des heldigen paa flere Steder, men i Foraaret 1795 gik den næsten 

 aldeles bort i Sjelland, hvortil den hurtige Forandring af Varme 

 og Kulde udentvivl har bidraget". 



Hvad Hornemann 3 ) kort efter fortæller om den engelske 

 Hvede synes vel nærmest at være laant fra Linné og Rafn; men 

 de to Botanikere Rafn og Hornemann, af hvilke den sidst- 

 nævnte tillige var Sekretær i Landhusholdnings-Selskabet, maa være 

 os Borgen for, at den paagældende Hvedeart i det væsentlige var, 

 som de hævder det, Triticum turgidum L. 4 ) og kun i mindre Grad 

 maaske blandet med andre Hvedeformer fra England, hvilken Mu- 

 lighed man efter Rafn 's Beskrivelse af Hvedens „Udarten" ikke 

 helt kan se bort fra 5 ). 



1 ) N. Lilja: Svenska foder- och sädesväxter. Stockholm. 1867, p. 187. 



2 ) C. G. Rafn: Danmarks og Holsteens Flora. 1. Deel. København. 1796, 

 p. 599-600. 



3 ) J. W. Hornemann: Forsøg til en dansk oekonomisk Plantelære. 2. Opl. 

 Kbhvn. 1806, p. 116. 



4 ) Hornemann citerer M or i s on men henviser ikke her til Haller, der 

 under T. turgidum urigtig indblandede en lodden, stakløs „hvid engelsk 

 Hvede 1 ', som han til alt Uheld stillede forrest, saaledes at større Overens- 

 stemmelse med Linné 's Diagnose opnaaedes, medens alle andre Former 

 var langstakkede (Albrecht v. Haller: Genera, species et varietates cere- 

 alium. Novi commentarii soc. reg. scient. Gotting. Tom. 5. Gottingae. 

 1775, 4°, p. 12). Rafn nævner, at der i England dyrkedes Varieteter af 

 denne Art med rødt, andre med hvidt Aks, og at de røde Korn gav det 

 bedste Mel (T. turgidum var. buccale Alef.?). 



5 ) Navnlig kunde man tænke paa „ Manchesterhveden " (T. vulgare var. villosum 

 Alef.), men denne skal dog først omtrent 1830 være indført til Danmark. 

 Chr. Christensen: Landbrugets Kulturplanter. Kbhvn. 1893, p. 14. Man 



