— 102 — 



sidste først er bleven optagen i det 1893 udkomne Supplementbind 

 af „Sylloge fungorum", og Spørgsmaalet om Forskellen mellem den 

 og H. teres ikke er fremdraget i nogen af de citerede Diagnoser. 



Vigtige Bidrag til Kundskaben om den paa Byg forekommende 

 Helminthosporium-FoYm blev nogle Aar senere givne af Eriksson 

 og især af v. Post. E. uddelte i 1886 Eksemplarer af Bygplanter, 

 angrebne af H. gramineum Rabenh., forsynede med en forbedret 

 Diagnose (11, Nr. 187), og knyttede dertil en Meddelelse om Syg- 

 dommens Optræden (12, 43 — 44); den karakteriseres ved lange, 

 smalle, brune Bladpletter med lysgul Rand, især strakte i Bladets 

 Længderetning; de fleste Planter paa Marken er mer eller mindre 

 stærkt angrebne; 1 — 5 pCt. af dem naar ikke til Skridning. Konidie- 

 bærerne bryder frem dels gennem Spalteaabningerne, dels direkte 

 gennem Epidermiscellerne ; løsrevne Konidiebærere spirer ligesom 

 Konidierne let i Vand. Sygdommen optraadte flere Aar i Stock- 

 holmsegnen, særlig slemt i 1885. Omtrent samtidig meddelte 

 v. Post (45, 377 ff.) sine Iagttagelser over en lignende Sygdom hos 

 Byg, som han i en Aarrække havde fundet paa Ultuna Forsøgs- 

 station og i Egnen deromkring. Paa de syge Planter fandt han 

 en Konidieform, som han identificerede med den i Erikssons 

 Ekssikkatværk uddelte H. gramineum. Til Sygdommens Karakteri- 

 stik giver v. Post særdeles vigtige Bidrag; særlig fremhæves det, 

 at den viser sig som Længdestriber paa Bladene, lig dem, der er 

 ejendommelige for „Baandgræs", men med den Afvigelse, at den 

 gullige Farve efterhaanden gaar over til en brun eller brungul; 

 først paa dette Stadium findes Svampen fruktiflcerende. Denne 

 Bladsygdom er knyttet til enkelte Individer, idet samtlige Blade 

 paa samtlige Skud er angrebne; man finder aldrig enkelte brun- 

 stribede Blade paa iøvrigt sunde Planter. De angrebne Planter dør 

 oftest uden at naa til Skridning; kun enkelte udvikler Side- 

 skud med korte Aks, der danner modne Korn. De af v. Post 

 iagttagne Tilfælde synes saaledes mere ondartede end Erikssons. 

 De syge Planter er særdeles iøjnefaldende i Skridningsperioden, 

 men senere bliver de skjulte, da de i Modsætning til de normale 

 Planter nu standser deres Vækst; derved faar de sunde Individer 

 bedre Plads, danner nye Sideskud, saa at. Afgrøden bliver bedre, 

 end man i Skridningsperioden kunde vente. Endvidere iagttog v. 

 Post,- at Sygdommen optraadte i ulige Grad hos forskellige Byg- 

 varieteter, og sluttede deraf, at Sygdommen følger med Udsæden. 

 Af Sygdommens Optræden hos enkelte Individer og her paa alle 



