— 1°20 — 



Fig. 3 B afbildede o: Strækningen af øverste Internodium er ikke 

 stor nok til at føre Akset helt ud af Skeden, hvorfor det bryder 

 ud af dens Sidespalte, men ellers bliver helt frit (se Fig. 3 I)). I 

 andre Tilfælde foregaar Skridningen abnormt, idet Stakkene paa 

 det syge Aks ikke kan frigøre sig fra øverste Bladskede, men holdes 

 fast i dennes øvre Ende; samtidig strækker øverste Stængelled sig, 

 og Akset maa derfor nødvendigvis komme „sidelænds" ud af Skeden, 

 paa den i Fig. 3 H tilhøjre angivne karakteristiske Maade ; saa vel 

 Akset som Internodiet under det antager da højst mærkelige krum- 

 mede og bugtede Former, ja i et enkelt Tilfælde har jeg set, at 

 hele Akset (med Stakke) er blevet holdt tilbage i Skeden, medens 

 øverste Internodium som en Sløjfe er brudt ud gennem Skedens 

 Spalte. I Overgangstilfælde til følgende Type er Skridningen blot 

 begyndt, idet Stakkenes Spids har vist sig over øverste Skedemun- 

 ding (se Fig. 3 C) , og Skedens Rande er vegne saa stærkt ud fra 

 hinanden, at Akset kan skimtes. 



3) Skridning finder overhovedet ikke Sted, Akset kommer aldrig 

 tilsyne; i flere Tilfælde antyder den øverste Skedes Tenform, at 

 Akset er anlagt og har naaet en vis Tykkelse, men ikke er kommet 

 videre. Afstanden mellem øverste og næstøverste Bladskeders 

 Mundinger afgiver Maal for, hvornaar Væksten er standset; som i 

 Fig. 3 i?, midterste Skud, kan denne Afstand være ret betydelig, 

 dog meget mindre end normalt paa kraftige Planter (Fig. 3 A), men 

 større end hos stribesygefri undertrykte Planter (Fig. 3 B). Hyppigst 

 varierer Tilfældene mellem det nævnte og det i Fig. 3 G afbildede; 

 kun sjældent sidder de to Bladplader i samme Højde som i Fig. 3 E, 

 den Plante, der er naaet mindst frem. 



Skønt Vækstanomalierne altsaa er fremtrædende nok, vil man 

 dog ikke alene paa Grundlag af dem kunne stille en sikker Dia- 

 gnose (smlgn. saaledes Fig. 3 B og D, hvor kun D har Stribesyge); 

 Anomalierne i de enkelte Organers Udvikling maa stedse tages i 

 Betragtning. 



Paa Bladpladerne giver Sygdommen sig meget tidlig til 

 Kende, allerede inden de har rullet sig ud, og medens de er i 

 Færd med at bryde frem gennem de foregaaende Blades Skeder. 

 Der ses da (Tavle 1, Fig. 1, 9, 10) flere eller færre hvidlige eller 

 bleggrønne Prikker eller Smaaskjolder (disse ofte langstrakte), i Al- 

 mindelighed lidet iøjnefaldende, tydeligst ved Iagttagelse med gennem- 

 faldende Lys af de friske Eksemplarer; i Spiritus- eller Herbarie- 

 materiale kan Sygdommen ikke ses paa saa unge Organer. Denne 



