— 145 — 



nyinficerede Planter mod tilfældig Overlast o. 1. Hver enkelt infi- 

 ceret Plante faar sin Konto i Journalen, hvor Forsøgets Gang nøj- 

 agtig noteres (se Eriksson og Henning). 



Sikkerhed for, at de opnaaede Resultater virkelig skyldes Paa- 

 førelsen af Infektionsmaterialet, har jeg søgt at opnaa paa forskellig 

 Vis. Dels har jeg ladet uinficerede Planter henstaa mellem de in- 

 ficerede, særlig paa Tidspunkter, da der i vedkommende Væksthus 

 foretoges mange Infektionsforsøg og Faren for spontan Infektion 

 derfor kunde synes særlig stor; saaledes henstod Planter saavel af 

 Byg og Havre fra 17. 11. 1896 til 11. 1. 1897, fra 25. 11. 1896 til 

 13. 1. 1897, fra 20. 12. 1896 til 8. 4. 1897, fra 29. 11. 1897 til 26. 

 1. 1898, fra 9. 11. til 22. 11. 1899, fra 3. 12. 1899 til 2. 2. 1900, 

 fra 3. 1. til 29. 1. 1900, uden at der i et eneste Tilfælde fremkom 

 spontan Infektion, for hvilken Faren altsaa er forsvindende. Der- 

 næst har jeg kun antaget saadanne Resultater for positive, hvor 

 Infektionen tog sit Udgangspunkt fra det Sted, hvor Infektions- 

 materialet var anbragt. Da jeg stedse nøje har undersøgt Planterne 

 inden Infektionen og kun benyttet de aldeles sundt udseende, er 

 der næppe megen Fare for, at en spontant optrædende primær 

 Helminthosporiose skulde forstyrre Resultaterne; dette modvirkes 

 yderligere derved, at Forsøgsplanterne som Regel er spirede i Varm- 

 hus og senere overførte i Koldhus, hvor de fleste Infektioner er 

 foretagne (om denne Fejlkilde se Kap. IV A.). 



Ved alle Forsøgene klæber der den Mangel, at der under og 

 efter Infektionens Udførelse ikke arbejdes bakteriefrit; selv hvor 

 Infektionsmaterialet selv er bakteriefrit (Mycelium fra Renkultur), 

 er den inficerede Plante bakteriebefængt eller bliver det efterhaan- 

 den under Forsøget ved Infektion fra Luftens Støv. Denne Mangel 

 deler disse Forsøg dog med alle andre mig bekendte plantepatolo- 

 giske Infektionsforsøg med Snyltesvampe. Bakterierne spiller imid- 

 lertid næppe nogen Rolle ved Infektionen, da man selv i Tilfælde, hvor 

 de findes i Massevis paa Overhudens Yderflade paa Infektionsstedet, 

 aldrig finder dem inde i det syge Væv. En Infektion af Bygplanter 

 med Stumper af HelminthosporiumÎYÏ Blade, som var behandlede paa 

 samme Maade som ellers, gav enten ikke Spor af Sygdom eller 

 højst nogle blege Smaaprikker paa Infektionsstedet; kun i to Tilfælde 

 fremkom en mere udbredt Mumifikation, der dog ikke havde noget 

 med Helrnmthosporium at gøre. I andre Forsøg, hvor der paasmurtes 

 Ølurt, Ølurtgelatine eller Hestegødningdekokt , kom der herpaa en 



