— 159 — 



finder man altid og hos alle 3 Former, at Væggene, saavel Yder- 

 som Tværvæggene, er tynde, med netop tydelig dobbelt Kontur; 

 Tværvæggene er rette, med smal Tilhæftning til Ydervæggene. Men 

 efter forskellig Paavirkning, saasom kortvarig Kogning, Behandling 

 med Sublimatvand, Alkohol, Glycerin, Kali, Kloralhydrat, stærk Svovl- 

 syre, Udtørring o. lign., forandres Væggenes Struktur paa den Maade, 

 som er angivet i Fig. 15 mellemste Række for alle 3 H.- Arter: 

 Ydervæggen fortykkes stærkt og jævnt overalt. Tværvæggene for- 

 tykkes kun ved deres Tilhæftning til Ydervæggene, men beholder ellers 

 deres tidligere Tykkelse; i nogle Tilfælde fortykkes de dog ikke; de 

 tynde Partier af dem faar sædvanlig en buet eller bølget Form l ). Sam- 

 tidig kontraherer Protoplasmaet sig i tilsvarende Grad, det bliver 

 klarere og stærkere lysbrydende; Vakuolerne forsvinder. Sporernes 

 ydre Dimensioner forandres ikke under denne Proces, hvilket jeg har 

 overbevist mig om ved Maaling af enkelte Sporer før og efter Paa- 

 virkning med Glycerin. Ej heller behøver Konidiernes Vitalitet at lide; 

 indtørrede Konidier f. Eks., der altid har opsvulmede Vægge, spirer 

 lige saa godt som friske, i fugtig Luft gemte, af samme Alder. Dette 

 Fænomen, der ogsaa kan paavises i Konidiebærerne, omend i ringere 

 Grad, findes ikke alene hos vore H.- Arter, men endvidere hos andre 

 Hyfomyceter, saasom Cladosporium-, Macrosporium- og Alternar ia- 

 Arter, og vil sikkert kunne paavises hos endnu flere ved en derpaa 

 henvendt Specialundersøgelse; ogsaa udenfor Svampene findes til- 

 svarende Forhold hos forskellige Grøn- og Rødalger (se f. Eks. 

 Nägel i og S ch wen den er 41, 406, Schmitz 58, 301, Rosen- 

 vinge 48, 33 og 38). Forklaringen maa sandsynligvis for alle Til- 

 fælde efter Pfeffer (44, 217) søges deri, at Cellevæggen er diffe- 

 rentieret i et ydre mere fast og et indre meget let udbulnende Lag 

 („Kollode" Schmitz); naar Gellen er turgescent, presses Proto- 

 plasmahudlaget med saa stor Kraft mod Væggen, at Udbulnings- 

 vandet drives ud og Væggens Rumfang derved formindskes; op- 

 hæves Turgescensen ved Gellens Død eller ved Plasmolyse, indtræder 

 Betingelsen for Udbulning, og den udbulnende indre Vægdel vil da 

 udfylde det Rum , som den kontraherede Protoplasmakrop lader 

 tilbage. De Faktorer, der hos Hel minthospor him- Arterne betinger 

 Kontraktionen af Plasmaet og Vægfortykkelsen, er jo netop dels 

 dræbende (som Kogning, Sublimatvand), dels plasmolyserende Agen- 

 tia (Glycerin, Tørring); at Konidievæggen er differentieret i 2 Lag 

 (som den sædvanlig er hos Svampesporer), ses ved Behandling med 



] ) Dette Forhold beskrevet og afbildet af E. Rostrup (52, i3i). 



