— 207 — 



Med H. gramineum 2 Forsøg: a) Mycel i syge Plantedele; det 

 dræbtes ved Opvarmning til 50°, 60°, 70° og 80°, men taalte40°; i 

 sidste Tilfælde lige saa god Vækst som uden Opvarmning, 

 b) Mycel fra en kraftig, 19 Dage gammel Renkultur 

 paa Ølurt. Opvarmningen til 55°, 60°, 70° virkede 

 dræbende, til 35°, 40°, 45° og 50° taaltes; i alle de 

 sidste Tilfælde god Vækst ligesom i Kontrollen. 



Med H. teres ogsaa 2 Forsøg: a) med nydannede 

 Konidier, der dræbtes ved Temperaturerne: 45°, 50°, 

 55°, 60°, 65°, 70°, men taalte 35° og 40°; i sidste Til- 

 fælde dog daarligere Spiring end efter 35° og ingen 

 Opvarmning, b) Mycel fra Renkultur paa Ølurt, 19 

 Dage gammelt, forholdt sig ganske som det tilsvarende 

 af H. gramineum, dræbtes altsaa først ved 55°. 



Af disse Forsøg fremgaar altsaa, at H. gramineum Fig. 24. 

 og H. teres i alle Tilfælde dræbes ved Opvarmning i 

 Vand til 55° i 5 Minutter, men at selv en mindre stærk Opvarmning 

 i enkelte Tilfælde kan virke dræbende. 



F. Nomenklatur og" Synonymik. 



Ved de i de foregaaende Afsnit meddelte Iagttagelser og Forsøg- 

 er det vist, at de Svampeformer, der ledsager (og foraarsager) de 

 tre i Kap. I adskilte Sygdomstyper, afviger fra hverandre særlig ved 

 følgende Karakterer : 



1) Den forskellige Tilbøjelighed til Dannelse af Luftmycel, som 

 er størst hos H. gramineum, mindst hos H. teres. 



2) Luftmyceliets forskellige Karakter (se Fig. 7 og 8). 



3) Stor Tilbøjelighed til at danne rødt Pigment hos H. gramineum, 

 mindre hos H. teres, mindst hos H. Avenue. 



4) Forskel i Konidiernes Længde hos H. gramineum og H. teres, 

 denne mindst hos den første Art; Antydning af, at H. Avenae's 

 Konidier er større end 11. teres's. 



5) Rigelig Sklerotiedannelse hos H. teres, sparsom hos H. gra- 

 mineum, ingen hos H. Avenae. 



6) Ryg- og Havreformernes Værtbundethed og Forskellen mellem 

 de to Rygformer m. H. t. Infektionssikkerheden. 



Da disse og andre Karakterer har vist sig konstante i talrige 

 Kulturer, bør man uden Tvivl antage de tre Former som vel ad- 

 skilte Arter ; herved bliver Forskellen mellem de af dem foraarsagede 



