— 324 - 



tog han imod den og var først et Aars Tid i Tangermünde ved 

 Elben, derefter Kemiker og Medbestyrer ved Lyngby Sukkerfabrik. 

 Hans beskedne Optræden egnede sig imidlertid ikke til en saadan 

 Plads, og da hans Helbred tillige blev svagere, opgav han den i 

 Efteraaret 1896. Fra da af og til sin Død var han udelukkende 

 beskæftiget med sine botaniske Undersøgelser. Han fik dels Ar- 

 bejde paa Botanisk Museum, dels Understøttelser til egne Studier, 

 saaledes at han med sine smaa Fordringer til Tilværelsen kunde 

 slaa sig igennem. 



Hans Interesse for Botanik var ham medfødt; som Skoledreng 

 og som Discipel paa Apotek strejfede han rundt i Københavns Omegn 

 med sin Botaniserkasse. Som naturligt, hvor det er en uskolet 

 Interesse uden mange Forkundskaber, der driver En, var Maalet for 

 hans første Botaniseringer Opdagelser og Indsamlinger af sjældne 

 Planter. Fra denne Form for Botanik udvikledes der lidt efter 

 lidt Interesse for dansk Floristik og derefter for Systematik. En 

 stor Mængde Bidrag til Langes Haandbog 4. Udgave skyldes ham. 



Da han kom over til Ribe, kastede han sig over denne Egns 

 Floristik, og ved talrige Ture i Nord-Slesvig med dets mange Gær- 

 der af Brombær kom han sammen med den lidt ældre K. Fride- 

 richsen ind paa Studiet af denne polymorfe Slægt. Dette førte til, 

 at disse to i 1885 begyndte at udgive et Exsiccatværk over „Dan- 

 marks og Slesvigs Rubi" og senere (1887) i en større Afhandling i 

 Botanisk Tidsskrift gav en systematisk Bearbejdelse af dem. Stu- 

 diet af Rubus-Slægten vedblev stedse senere at være en af Gelert's 

 kæreste Beskæftigelser, og nu og da kom der mindre Afhandlinger 

 fra ham vedrørende den, idet han efterhaanden fik saa stort Kend- 

 skab til hele Mellemeuropas Rubi, at han kunde bemestre dem. 

 Han blev velkendt især i Tyskland for sin Kyndighed, og Ascherson 

 i Berlin havde aftalt med ham, at han skulde behandle denne Slægt 

 i „Synopsis d. mitteleuropäischen Flora" — et Arbejde, som han 

 ikke naaede at tage fat paa. 



De polymorfe Slægter var i det hele dem, som han med mest 

 Forkærlighed gav sig af med. Saaledes arbejdede han med Rosa 

 og med Mentha, og i 1896 publicerede han sine smukke „Studier 

 over Slægten Batrachium", vistnok det bedste Arbejde, han fik 

 Lejlighed til at gøre. 



Adskillige mindre systematiske Artikler fremkom han med i 

 Aarenes Løb, mest i Botanisk Tidsskrift, men dog ogsaa under- 

 tiden i udenlandske Tidsskrifter. 



