— VI — 



Mødet den 20. Marts 1900. 



Til dette Møde var foruden Foreningens Medlemmer ogsaa Lærere og 

 Lærerinder indbudt. Der var mødt 39 Medlemmer af Bot. Forening og mindst 

 44 Gæster. 



Prof. Warming holdt Foredrag om Botanikundervisningen i vore 

 Skoler. 



Foredragsholderen begyndte med at pointere, at hans Kendskab til Skole- 

 undervisning var noget mangelfuld, da han selv ikke havde undervist meget i 

 Skoler, men han havde megen Interesse for Undervisningen, dels som Botaniker, 

 dels som Lærebogsforfatter, og dels fordi han som Lærer for Studenterne i 

 deres første Studieaar gerne vilde have disses Fordannelse saa god som muligt. 

 Han mente, at vor Skoleundervisning langtfra var saa god, som den kunde og 

 burde være, og nu var Tiden inde for at faa den forandret og forbedret, idet 

 Skolen nærmede sig sin Reformation, ialfald den lærde Skole. 



Det var desværre et Faktum, at Publikum anser Botanik for et kedeligt 

 Fag, men det var, fordi man ikke vidste, hvad der kunde komme ud af Bota- 

 niktimerne, naar de blev drevne, som de burde. Deri havde sikkert den histo- 

 riske Udvikling sin Skyld , thi Undervisningens Udvikling hænger sammen med 

 Videnskabens, og i første Halvdel af vort Aarhundrede var Botanik kun Be- 

 skrivelse af Planterne med de gængse Kunstord. Imidlertid er Videnskaben 

 gaaet mægtig fremad, og Undervisningen er fulgt med, men kun delvis; thi der 

 er endnu altfor megen Terminologi, Formlære og Systematik i den og for lidt 

 af Læren om Planternes Liv. 



Tal. skitserede dernæst en efter hans Mening mere ideal Undervisning. 



Paa det laveste Trin — de første Skoleaar, hvor Botantk læres — 

 gjaldt det om at øve Elevernes Iagttagelsesevne og bibringe dem Fremstillings- 

 evne, derimod var de positive Kundskaber at stille i anden Række; dette 

 kunde opnaas dels ved Typemetoden, dels ved Bestemmelsesøvelser. Basis for 

 det hele er, at Botanik er et Anskuelsesundervisningsfag; der skal levende 

 Planter til, eller i Mangel deraf Vægtavler, Bogens Billeder eller Tegninger paa 

 Tavlen. Ved Studiet af Planterne eller Billederne skal Eleverne lære at se og 

 lære at udtrykke, hvad de ser, og ved det sidste maa de uvilkaarlig faa de 

 Kunstord, som er nødvendige, indsmuglede. Man var ved Typemetoden (o: et 

 ringe Antal Planter, Typer, som gaas efter i alle Sømme) altid vant til at tage 

 en eller anden Art som Type, men man kunde tænke sig, at det var bedre at 

 tage de mere biologiske Forhold frem, f. Eks. at gennemgaa en spirende Bønne 

 eller sammenligne en Plante, der har staaet i Lys, med en, der har staaet i 

 Mørke, fremfor at gennemgaa f. Eks. en Smørblomst, en Anemone. Hvad 

 Øvelser i Bestemmelse angaar, var de blevne anbefalede af Ministeriet for en 

 7—8 Aar siden, og sikkert med Rette. Det er jo en Glæde ude i Naturen at 

 kende sine Planter. Her var Sverrig et mægtigt Skridt forud for os, og det var 

 derfor, at den store Interesse for Botanik fandtes saa udbredt i Folket dér. 

 Bestemmelserne lærer Eleven at se, lærer ham tillige nogle Kunstord og er et 

 interessant Selvarbejde; endelig giver de Læreren Lejlighed til at komme ind 

 paa Slægtskabsforhold. Nu for Tiden er det sørgeligt at se, hvorlidt f. Eks. de 

 unge medicinske Studerende kender til de vildtvoksende og de almindeligt dyr- 

 kede Planter; mange af dem kender ikke engang vore Skovtræer og vore 

 Køkkenurter. 



Ved den videre Undervisning (i Latinskolernes 1ste— 4de Klasse) bør 



