— XXVII — 



Efter al have spist Frokost i Hals steg man til Vogns og kørte i det 

 smukkeste Vejr over Nørreskovgaard , Basbjærg, Melholt og Asaa til Dronning- 

 lund. Strækningen mellem Nørreskovgaard og Melholt bestaar for største Delen 

 af Lyngmose. I den sydlige Del, der kaldes Hals Mose, vokser Betula odorata 

 og Populus trémula i mange Eksemplarer som Smaakrat og enlige Buske. 

 Birken blev sjælden mere end 1 M. høj, dens Gennemsnitshøjde var 0,5 M. 

 omtrent, — men Espekrattene kunde naa 3 M. ; enkelte Buske af Sorbus Aucu- 

 paria fandtes imellem. Vegetationen var inde i Krattene noget frodigere end 

 udenfor, om det end ikke var andre Planter, der voksede. Man kunde imellem 

 den fremherskende Lyng tinde : Erica Tetralix, Vaccininm Vitis idæa, uligino- 

 sum og Myrtillus, Myrica Gale, Air a cæspitosa, Empetrum nigrum, Andro- 

 meda poli folia, Arctostaphylos TJva ursi, Potentilla Tormentilla o. a. I vand- 

 førende Grøfter fandtes Potamogeton polygonifolius. 



Mere nordlig, hvor der ingen Birke og Espe fandtes, gik en Del af Sel- 

 skabet et længere Stykke tilfods igennem Mosen. Vegetationen var meget ens- 

 formet, bestod næsten udelukkende af Lyng, og Terrænet var meget tuet og 

 besværligt at gaa i. En Mængde Vandhuller — delvis gamle Tørveskær — var 

 opfyldte af Sphagnum: — paa saadanne eller lignende Steder saas jævnlig 

 Rhyncospora alba og Eriophorum vaginatum. 



Den nordvestlige Del af det her omtalte lyngklædte Areal har Forf. besøgt 

 alene. Vegetationen er ved Gravholt og Bimmen ikke lidt rigere, hvad der 

 kunde hænge sammen med det dyrkede Lands større Nærhed og Menneskers 

 Paavirkning, idet der f. Eks. var gravet en Del Grøfter, hvor man kunde finde 

 Planter som Veronica scutellata, Cardamine pratensis, Scirpns setaceus, Myo- 

 sotis palustris, Carex flava, ampullacea og stellulata. medens der paa fugtige 

 Pletter mellem Lyngen — f. Eks. paa Hedevejene — voksede Radiola multiflora, 

 Pedicularis palustris (?), Narthecium ossifrayum, Drosera rotundifolia, Pingui- 

 cula vulgaris o. a. ; — ogsaa Scirpus cæspitosus, Enodium coeruleum, Juncus 

 squarrosus, Carex panicea noteredes her. 



Hedeegnene holdt først op, efter at man var passeret forbi de ovenomtalte 

 Hou og Melholt Skove. Man kom nu igennem dyrket Land, hvor en Mængde 

 Marker var ganske blaa af Vicia villosa. — I Nærheden af Asaa findes et lille 

 Hedeparti med Egepur, og i Egnen vest for Gjeraa og Asaa findes en Mængde 

 Hede som Pletter i det dyrkede Land. 



Ved Asaa holdt man et lille Hvil; i Skovene nord for Byen fandtes 

 Circæa intermedia, Calamagrostis arundinacea og i et Vandhul Potamogeton 

 mncronatus. 



Den 27. Juli kørte man om Morgenen til Dronninglund Storskov, der be- 

 klæder den sydøstlige Del af jydske Aas. Paa det højeste Punkt, Knøsen (136 M ). 

 der tillige er det højeste Punkt nord for Limfjorden , er der rejst et Stillads, 

 som rager op over Træernes Toppe. Herfra nød man en Stund den vide Ud- 

 sigt. Derefter gik man gennem Skoven ud til dens Nordkant. 



Dronninglund Storskov er for største Delen Bøgeskov. Plantet Naaletræ 

 Bødgran, Hvidgran, Fyr) ses dog ogsaa mange Steder, undertiden som Læbælter 

 for at hjælpe Bøgene op, hvor disse er plantede paa Bakker eller andre vind- 

 udsatte Steder. 



Bøgeskoven er delvis meget gammel, og Træerne har et bedre Udseende 

 end i de lavere liggende Skove , som omtaltes ovenfor. Mange Steder finder 

 man smuk og tæt Højskov med ranke Stammer. Fjenden er Vinden, det ser 



