— XXXV — 



korn", og som skal være Nigella sativa L., medens man her i Landet tidligere 

 ved dudækorn har forstaaet en ganske anden Plante, nemlig Camelina sativa 1 ) L. 



S. 38 skriver Forf. : „Cariophilum, Gørfærs naghlæ ... = Dianthus Cargo- 

 phyllus, L." Hr. D. har her taget Fejl af Planten Dianthus og Kryddernelliker, 

 som netop efter deres Form kaldes saaledes (naghlæ: Søm). 



S. 40. Under Viola skriver Forf.: „Henrik Smid omtaler flere Slags Fioler, 

 gule, brune, røde, hvide" .... [det samme gør ogsaa H. H.]. Det er en Fejl- 

 tagelse at antage disse for Violer, idet der ganske sikkert menes Gyldenlak og 

 Levkoj. 1551 12 / s skriver saaledes Dronning Dorothea til Birgitte Gjøe 2 ) : 

 „neglickenn, cipress, gule fioell och hues andre slagh godhe øurtther". 

 1609 saaedes i Antvorskov Have 3 ) Va Lod Fiol, og i Bircherods Dagbog 4 ) for 

 1703 skriver han for den 18. Oktober: „bar min Kiæreste mig dog op af vores 

 Have nogle nyligen i Dag udsprungne Blomster; nemlig ... gule Filitter". 



S. 43. „Dracontea .... Artemisia Dracunculus L. (Estragon) Det er sidst- 

 nævnte Art, H. har for Øje". Dette turde dog være tvivlsomt, og det vilde 

 maaske være rigtigere at antage, at det virkelig er en Arum {maculatum), der 

 menes. H. taler her om at støde Boden, og hertil vilde Roden af Arum egne 

 sig bedre, men i en noget senere Lægebog 5 ) staar der: „tac frø aff thæn yrt, 

 draguntea hetær, XXX korn." Her kan der ganske sikkert ikke være Tale om 

 Estragon, da denne Plante ikke faar modent Frø hos os. 



S. 43. „Othyrt, Cicuta. Det er Cicuta virosa L." Der er dog vist større 

 Sandsynlighed for, at H. med denne Plante mener Conium maculatum L. Forf. 

 siger selv, at i Sverrig hedder endnu C. maculatum „Odört" og i det Skrift 6 ), 

 som H. har benyttet ved Udarbejdelsen af sin Lægebog, omtales netop Othyrt 

 i Forbindelse med Socrates's Død 7 ), hvilket ogsaa taler for, at det er Conium, 

 der er ment. 



Derimod kunde der være mere Grund til at antage den paa samme Side 

 omtalte „Thung", som Forf. mener skal være Helleborus, for Cicuta. I den 

 ovenfor nævnte Lægebog, hvor Planten forekommer skrevet som „dune", siges 

 der nemlig om den, at den „waxær i watn", og er meget giftig 8 ). 



Eli eb or us, Thung (S. 43), som Forf. antager for at være Helleborus 

 niger L., er ganske sikkert ikke denne Plante. Der er større Sandsynlighed for, 

 at det er Veratrum album L., og V. nigrum L. , der menes, da der omtales to 

 Slags, en hvid og en sort, og der netop siges, at den hvide er den stærkeste, 

 ligesom det ogsaa bestyrkes ved, at de gamle Forf. Dioscorides og Hippocrates 

 omtale V. album under Navn af Elleborus leukos*). 



') Universitetsjubilæets danske Samfunds Blandinger I. B. S. 176. 



2 ) Breve til og fra Herluf Trolle og Birgitte Gjøe II. S. 3. Nr. 127. 



3 ) Danske Landboforhold under Enevælden i Tidsskr. f. Landøk. 1885. S. 597. 



4 ) Uddrag af Biskop Jens Bircherods Dagbøger ved Chr. Molbech. S. 432. Se 

 forøv. Kaikar: Ordbog til det ældste danske Sprog, Artiklen Fiolit. 



5 ) God. Arn. Mag. Nr. 187 (udgivet af Saaby) S. 60. 



6 ) Æmilius Macer: De herbarum virtutibus. 



7 ) Se Anm. i H. H 's Lægebog S. 110. 



8 ) Oc summæ sighæ thæt af thæn yrt, at hwa sum drickær hænnæ. han dør 

 af hennæ. Lægebog S. 70. 



9 ) Hahnemann. Dissertatio historico-medica de Helleborismo veterum, som 

 dog ikke bar været mig tilgængeligt. 



c* 



