— 29 — 



Kvalvigdaleii er som de øvrige Ejder højest mod Vest, men den 

 er en Del højere end de andre, nemlig c. 120 M. Her er samme 

 Pia ntago-For mation mod Vest, blot mærkelig ved, at Silene 

 acaulis er meget almindelig i den og danner store, tætte grønne 

 Puder. Mellem den tætte Formation af Plantago etc. findes bare, 

 grusede Pletter, der om Foraaret staar under Vand; her voxer 

 enkelte smaa Montia, Koenigia og Juncus bufonius i de fleste, et 

 Par andru har dannet Renkulturer af Car ex incurva eller Triglcchin 

 palustre. Vi fulgte fra Vestsiden, hvor Fjældet gaar lodret ned i 

 Havet fra 120 M., Dalbunden mod Øst og passerede de sædvanlige 

 Tørvedrag, indtil vi tæt ved Kvalvig, hvor Landet blev mere fladt, 

 havde det indre af Bugten med en flad, ret tør Slette for os og 

 yderst en meget bred, gold Sandstrand, kun med en Bræmme af 

 Honckenya. — Det er den sædvanlige Regel, at højere oppe i Da- 

 len, hvor Hældningen er større, er Jorden fugtig og tørveagtig med 

 Cyperacé- eller Blandingsform ationer, men længere nede bliver den 

 mere tør og sandet, dels paa Grund af Elvens Afsætning af Sand 

 og Grus, dels fordi Havet skyller Sand op, som Vinden fører ind 

 over Land. — Tilbagevejen til Kvalbø lagde vi op gennem en stejl, 

 øde Kløft (Gjov), hvor der intet særligt var at se. 



Den næste Dag, den 21., gjorde vi Udflugter fra Kvalbo. Syd 

 for Kvalbø-Bygd gaar en stor Dal ind i nord— sydlig Retning og 

 adskiller Præstegaardsfjældet (bekendt for sine Kullag) i Vest fra 

 det store Fjældkomplex, som naar til Trangisvaag. „Dalen", saa- 

 ledes kaldes den, indeholder en mindre Elv, dannet ved de talrige 

 Tilløb fra Fjældsiderne. Hele den yderste Del af Dalen er en 

 nøgen Sand flade, som kun ud mod Havet har en lille Strand- 

 vold med Sten, hvorimellem en Del Honckenya og enkelte Cakile 

 søger at holde sig i Live. 



Først et Stykke oppe bliver der egentlig Vegetation, nemlig en 

 Gyperacé-Eng, hvori Carex Goodenowii spiller Hovedrollen. Denne 

 Eng er mere fugtig og fladere end de sædvanlige Cyperacé-Bevox- 

 ninger paa Færøerne, i det hele mere kæragtig og med forholdsvis 

 faa Indblandings-Arter l ). Længere oppe i Dalen, hvor Fjældet er 

 nærmere, ser man mange Steder, hvorledes de smaa Bække kan 

 føre store Mængder af Grus med sig og dække Kærvegetationen; 

 først kommer Koenigia og Air a alpina paa de bare Pletter, og 



') Af Mosser voxede der: f Amblystegium stellatum, \A. intermedium, fPellia 

 Neesiana, Amblystegium filicinum, Chiloscyphus polyanthos v. rivularis, 

 Aer o cla diu m cuspidatun i . 



