— 43 — 



(altsaa lig Cyperacé-Engen ved Elvudløbet i Ørerenge). Lige paa 

 den anden Side af Vandskellet, som egentlig ikke traadte lydeligt 

 frem, laa to Søer, „Miavavatu" med en mod vest løbende Elv 

 som Forbindelse, og lidt nedenfor dem (c. 80 M.) det store Lei- 

 numvatn. De saa ud, som Søer plejer paa Færøerne; den meste 

 Del af Omkredsen er Grusstrand; kun ved Afløbsstedet findes nogle 

 Klippeblokke; og Vegetationen frembød ikke noget særligt mær- 

 keligt. 



Paa c. V'2 M/s Dybde stod nogle Pletter af Sparganium affine; 

 Længere inde fandt vi Isoëtes echinospora* og lacustris, Callitriche 

 hamulata, Subularia* og Nitella opaca, samt de 2 almindeligst og 

 talrigst optrædende: Myriophyllum og Litore/la; pletvis vovede Be- 

 stande af Heleocharis palustris og Ranunculus Flammula sig lidt 

 ud i Vandet, De °2 Arter (*), som vi ikke kendte fra Suderøs 

 Søer , optraadte paa fuldstændig samme Maade som de andre, saa 

 de forandrede ikke Formationens Udseende. 



Medens jeg undersøgte nogle frodige Hamre paa Leinumvatus 

 Sydside og konstaterede en sædvanlig, omend rig, fugtig Hammer- 

 vegetation, gik Hartz nord om Søen. Ved den nordlige Ende, 

 hvor et Dalstrøg munder ud, var der en større Graminé-Eng, i hvis 

 sandede ydre Parti der voxede Lysimacliia nemorum, en Plante, 

 man egentlig ikke skulde vente at finde paa Færøerne. 



Vi fulgte derefter i fin, tæt Regn langs Leiiiuni-Elven, gik over 

 den ret imponerende Brobygning, hvor man kunde se, med hvilken 

 Voldsomhed Vandet til sine Tider maa strømme nedover, og langs 

 den høje stejle Brække mod Havet til Kvivig. Herfra gik Vejen 

 op over et ret højt Fjældparti , hvor vi paa c. 400 M. saa Grim- 

 mia-Hede med Sibbaldia pfocumbens og Thamnolia elegaus, og 

 derpaa stejlt nedad til Vestmaiihavn , som vi naaede i velbeholden, 

 omend noget gennemblødt Tilstand. 



Den næste Dag, 1. August, anvendte vi paa Grund af Regn- 

 vejr kun til Undersøgelse af den bekendte (*jov, som gaar ind i 

 Fjældet i nord-sydlig Retning; den er ret fugtig, navnlig Østsiden, 

 der vædes af Vand fra den ovenfor liggende jævne Skraaning. Da 

 den med Rette er bekendt for sin Planterigdom, noterede jeg alle 

 de 61 Karplanter, som jeg iagttog i den; det er en broget Blan- 

 ding: nogle voxer paa særlig fugtige og skyggefulde Steder, andre 

 højt oppe i Revner og andre helt ved Gjovens øvre Rand; det 

 kan derfor ikke kaldes nogen naturlig Formation, men en Blanding 

 af Planter fra forskellige Formationer, der, foreli der findes saa 



