— 296 - 



andet Forhold mellem Tallet af F og M end det sædvanlige, idet 

 Hanraklernes Tal er stærkt formindsket, medens der ikke ses nogen 

 paafaldende Aftagen i Hunraklestandenes Tal. Paa to Hundrede 

 undersøgte Grene var Forholdet følgende: 85 F og 101 M, 88 F og 

 145 M, medens Gennemsnitstallet for de Side 294 omtalte 10 Hun- 

 dreder fra jevnt frodige Træer tagne Grene var 120 F og 333 M; 

 tages hvert Hundrede for sig, er det laveste Tal af F hos de for- 

 krøblede Individer højere end det laveste Tal af F hos de jevnt 

 frodige Træer, nemlig henholdsvis 85 og 62; derimod er det højeste 

 Tal af M. hos de forkrøblede Individer langt lavere end det laveste 

 Tal af M hos de jevnt frodige Træer, nemlig henholdsvis 145 og 268. 

 Det synes saaledes, at Aftagen i vegetativ Kraft medfører en For- 

 mindskelse af Hanraklernes Tal, hvorved Individet nærmer sig til 

 at blive rent hunligt; men mine Undersøgelser er her for faatallige 

 til, at der derpaa kan bygges bestemte Slutninger; dette gælder 

 ogsaa Undersøgelserne angaaende andre Faktorers Indflydelse 

 paa Talforholdet mellem F og M hos vore Alnus- Arter; derimod 

 haaber jeg, at mine Tællinger er tilstrækkelig omfattende til, at de 

 kan tjene som Udgangspunkt for sammenlignende Undersøgelser af 

 det nævnte Forhold paa andre Lokaliteter og under andre Klimater ; 

 navnlig vil det være af Interesse at se, hvorvidt vore Alnus-Aiier 

 ved deres geografiske Udbrednings Nord- og Sydgrænse forholder 

 sig som hos os, hvad Talforholdet mellem F og M angaar. 



Blide. 31. 12. 1901. 



