— 304 — 



væsentlig Del, hvilke Mos-Arter vi træffer paa de forskellige Lokali- 

 teter, ligesom Mængden af Individer er afhængig deraf ; kun indirekte 

 paavirkes Mossernes Optræden af selve Jordbundens Karakter. 



Vender vi os først til de bakkede Heder, vil det som Regel 

 vise sig, at Bakkeskraaningerne er rigere bevoksede med Mosser end 

 de flade Partier mellem Bakkerne. Paa Bakketoppene, hvor Lyng- 

 vegetationen oftest er mindre yppig eller ret ussel, er Dækket af de 

 sædvanlig forekommende Hedemosser ej heller synderlig tæt eller 

 tykt. Bedst klarer sig visse mere haardføre Arter, saasom Cera- 

 todon purpureus Brid., Polytrichum juniperinum Willd. og P. pili- 

 ferum Schreb. Paa Bakketoppe ; . hvor Lyngen nylig er blevet af- 

 svedet, har jeg set store Partier ganske rødt og rødbrunt farvede 

 af Ceratodon purpureus og Polytrichum juniperinum, et Fænomen, 

 der allerede paa lang Afstand tog sig højst paafaldende ud. Det 

 er den samme Invasion af Mosser, der ofte kan ses paa brændte 

 Mosers tørre Overflade; den tørre, løse og smuldrende Bund frem- 

 byder i visse Henseender ens Betingelser med Sandbunden. Begge 

 Steder, paa Sand saavel som paa Tørvebund, er disse Mossers Eksi- 

 stens af ret begrænset Varighed; thi naar Calluna regenererer sig, 

 fortrænges de, medens muligvis andre indfinder sig. 



Fra Toppen af Bakkerne nedefter tiltager Mosserne i Antal, 

 ligesom ogsaa Lyngvegetationen selv bliver yppigere. Men fra Foden 

 af Bakkerne og udover den flade Hede ses det oftest, at Mossernes 

 Frodighed ikke staar paa Højde med den, de opnaar paa Skraa- 

 ningerne. Dette kan iagttages paa selv smaa Forhøjninger i Ter- 

 rænet, saaledes t. Eks. i en Hede V2 Mil N. f. Borris Station paa 

 Skovbjærg Bakkeø. Stedet benævnes Mangehøje, fordi der ligger et 

 ualmindelig stort Antal Kæmpehøje spredte udover det højtliggende 

 Terræn. Bunden er forholdsvis sund; Al mangler. Calluna naar 

 i Alm. 50 Cm. i Højde; den staar tæt, og der findes under Lyng- 

 buskene kun ringe Mængder af Cladonia rangiferina og andre 

 Likener, men derimod et temmelig fyldigt Mosdække. Dette be- 

 staar — som næsten altid paa Heden — af meget faa Arter. Først 

 og fremmest dXHxjpnum cupressiforme L., der gærne tindes i Varie- 

 teten ericetorum B. & S., og er det hyppigste af alle Hedemosser; 

 dernæst af Hypnum Schreberi Willd., der er omtrent ligesaa al- 

 mindelig, og af Hylocomium splendens B. & S., der er mindre hyp- 

 pig end de to første Arter. Mindre væsentlige Indblandinger er 

 Dicrcmum scoparium Hedw. og D. spurium Hedw., Ptilidium ciliare 

 Hampe m. fl. Hvor Calluna bliver for tæt, forsvinder Mosset dog 



