— 305 — 



næsten fuldstændig. Mosvegetationen paa Kæmpehøjene var paa 

 en ret slaaende Maade forskellig fra den jævne Hedes udenom den. 

 Dels var Hylocomium triquetrum B. & S. meget rigelig tilstede (især 

 paa den nordlige og nordøstlige Side af Højene), medens den ganske 

 manglede imellem dem, dels fandtes Dicranum undulatum Ehrh., 

 Ptilidum ciliare og andre af Hedens almindelige Mosser i større 

 Mængde og større Yppighed end paa den flade Hede. Og hvad 

 man her kan iagttage i lille Maalestok, genfinder man, som før 

 nævnt, i det store: Mosvegetationen er i al Almindelighed rigere 

 paa Bakkeskraaninger end paa Flader. Terrænforholdene spiller jo 

 for al Plantevækst en overordentlig Rolle; til dem er bl. a. Jord- 

 bundens fysiske Beskaffenhed nøje knyttet. Og hvad særlig Hedens 

 Vegetation angaar, da tør det vistnok med Sikkerhed siges, at 

 .Skraaningerne som Regel frembyder sundere fysiske Betingelser for 

 Plantevæksten end Fladerne, hvor Nedbørvandet bliver staaende og 

 fremkalder Surhed, medens det paa Skraaningerne lettere og hur- 

 tigere afledes, saa at Jordbunden derigennem antager en friskere 

 Beskaffenhed. Dette paavirker vel ikke direkte Mossernes større 

 eller mindre Frodighed, men indirekte faar det en stor Betydning. 

 Terrænforholdene har nemlig en meget iøjnefaldende Indflydelse 

 paa Hedebuskenes Udvikling; de opnaar i Almindelighed større 

 Fylde paa Skraaningerne end paa Fladerne. Dette gælder natur- 

 ligvis først og fremmest Calluna. Hvor Buskvegetationen er frodig 

 og ikke altfor tæt, finder Mosserne Vækstbetingelser, der til en vis 

 Grad minder om dem i Skoven, om end de naturligvis langtfra er 

 saa gode; under Hedebuskenes beskyttende Tag opnaar Mosserne 

 noget af den Fugtighed i Atmosfæren, hvorved de befinder sig saa 

 vel. Ofte dannes der paa gunstige Voksesteder ret tykke og meget 

 tætte Mostæpper af Hypnum- og Hylocomium- Arter, Dicranum- 

 Arter, Bracytkecium- Arter, Ptilidium ciliare o. a. ; og disse flere 

 Centimeter tykke Tæpper virker da tilbage paa den øvrige Vegeta- 

 tion, i det de sikkert tilbageholder ikke ringe Mængder Fugtighed 

 (jvfr. Oltmanns' Undersøgelser). Lyngmoren kan, selv efter læn- 

 gere Tids tørt Vejr, være fugtig som en gennemtrukket Svamp 

 under det kraftige,, undertiden knasende tørre Mosdække og er da 

 meget kold. 



Som rimeligt er, spiller ogsaa Skraaningernes Eksposition nogen 

 Rolle for Mossernes Fremvækst under ellers nogenlunde ligelige Be- 

 tingelser. Dette ses, som ovenfor berørt, allerede paa smaa For- 

 højninger i Terrænet (Kæmpehøje). Paa Hælder mod Nord vil 



20* 



