— 312 — 



lige Farvetoner. Grænsen mellem Eriophorum- og Heleocharis-Bæ\- 

 terne er ret skarp. Under det næsten hvide og stærkt indtørrede 

 Sphagnum-Dække findes en Slags Tørvedannelse, der i en Dybde 

 af ca. 15 Ctm. gaar over i humusblandet Sand. — Lige paa den 

 anden Side af Vejen ligger et lignende, men helt af Molinia tilgroet 

 Kær med Sphagnum i Bunden. Det er skarpt begrænset af en smal 

 Kant af Erica, der lidt højere oppe afløses af Qalluna. 



Disse Sphagnum-Kæv kan ligesom Grimmia-Kærene vokse i den 

 Grad til med Molinia og andre Fanerogamer, at de efterhaanden 

 taber deres Karakter af Moskær, og naturligvis findes der jævne 

 Overgange mellem cle rene Moskær og de af Fanerogamer tilgroede 

 Kær. Saaledes fandtes der i Nærheden af Skovbjærg et Kær med 

 en næsten ligelig Blanding af Mosser (Sphagnum compactum, Grim- 

 mia hypnoides, Polytrichum commune o. fl.) og Fanerogamer, blandt 

 hvilke især Molinia coerulea var fremtrædende, medens Salix repens, 

 Oxycoccus palustris, Narthecium ossifragum, Drosera, Eriophorum 

 polystachyum og Juncus filiformes var omtrent lige talrig tilstede. 



I Krattene paa Hederne træffer man dels de sædvanlige 

 Hedemosser : Dicranum scoparium, Hylocomium splendens og H. tri- 

 quetrum, Hypnum Schreberi og frem for alle Hypnum cupressiforme, 

 der ofte danner en manche tlignende Bevoksning om den nederste 

 Del af Egestammerne, men naturligvis ogsaa vokser højere oppe; 

 dels en Række andre Arter, som især vokser paa Egepurrernes 

 Stammer. De almindeligste er: Ulota crispa Brid., Orthotrichum 

 lejocarpum B. & S. o. a. Orthotrichum-AiieY, Zygodon viridissimus 

 Brown, Isothecium myurum Brid. og Antitrichia curtipendula Brid. 

 Dicranum majus Turn, findes nu og da paa Stammerne; Plagio- 

 thecium silvaticum ligeledes i anseligere Krat. Ved Grunden af 

 Stammen kan yderligere træffes Hypnum velutinum og enkelte andre 

 Hypnum-Avter. Af Levermosser vokser epifytisk: Metzgeria furcata 

 Dum., Badula complanata (L.), Frullania dilatata Dum. og F. Ta- 

 marisci Dum.; den anden og tredje af disse Mosser er sikkert 

 de almindeligste. I Krattets Bund, hvor Mosvegetationen som Regel 

 er yderst tarvelig, findes Lophocolea bidentata Dum. Den epifytiske 

 Mosvegetation er i Krattene meget langt fra at være frodig; dertil 

 er Fugtighedsforholdene sikkert ikke gunstige nok. Meget ofte ser 

 man tværtimod en langt kraftigere Vegetation af epifytiske Laver, 

 og særlig gælder det den Side af Krattene, der vender mod den 

 fremherskende Vind. Mosserne vokser paa Stammerne af Eg og 

 Asp indtil en Højde af 2 — 3 Meter og gærne i mindre Kolonier, 



