- 313 — 



pletvis spredte. Ovenfor Mosserne tager Likenerne, Parmelier o. s. v. 

 fat; de taaler jo bedre end Mosserne Lys og Tørhed. Kronerne af - 

 Asp og Eg er dog som Regel fri for Liken er. Alt i alt er Krat- 

 tenes Mosvegetation baade meget ensformig og fattig. 



I Midtjyllands Skovegne, hvor Hedebakker veksler med Skove, 

 saaledes som i Himmelbjærgegnen, gives der i det meget stærkt 

 kuperede Terræn ejendommelige Betingelser for Mosvækst. Jeg 

 tænker særlig paa de kraftige og tykke Tæpper og Puder af for- 

 skellige Sphagnum-Arter, som fremkommer i Hedebakkernes Slug- 

 ter, der er Regnvandets særlige Veje. Sphagnum acutifolium Ehrh. 

 og de ellers sjældne Arter: S. imbricatum Russ., S. Girgensohnii 

 Russ. og S. quinquefarium Warnstof samt muligvis endnu andre 

 vokser her i Bunden af høj Calluna, Vaccinium Myrtillus, Saro- 

 thamnus o. a. Hedebuske og sammen med en meget yppig Vegeta- 

 tion af Hylocomium splendens og Hypnum Schreberi. Se herom i 

 G. Jensen: De danske Sphagnum- Arter ; Jensen har paavist disse 

 sjældne Arters Forekomst i Himmelbjærgegnen. Alt i alt er de med 

 Skove vekslende Hedebakker sikkert noget rigere paa Mosser end 

 den egentlige Hede. Dette gælder ogsaa Levermosser, af hvilke 

 t. Eks. Nardia scalaris Lind. og N. crenulata Lind., Scapania irrigua 

 og S. compacta, Jungermannia- og Cephalozia- Arter m. fl. findes langs 

 Veje og Stier og i Bunden af Lyngvegetationen. 



Paa større Sten lever der et Antal ejendommelige Mos-Arter 

 foruden nogle af de tidligere nævnte, saaledes Hypnum cupressi- 

 forme, der optræder i en særlig litofil Form, Dicranum scoparium, 

 i ganske smaa Tuer, Ceratodon purpureus og Pohjtrichum piliferum. 

 De udpræget litofile Arter er: Grimmia heterosticha G. Müll., Hed- 

 ivigia ciliata Ehrh. og Dicranoweisia cirrata Lindb., som alle rindes 

 almindelig. Sjældnere er Andreaea petrophila Ehrh. og A. Rothii 

 Web. et Mohr; kun den første har jeg selv set paa nogle Hede- 

 lokaliteter, medens Å. Rothii alene synes at være fundet ved Løg- 

 stør (af Th. Jensen) og ved Silkeborg (af Ghr. Jensen). Mos- 

 serne sætter sig især fast i Revner i Stenene og oftest paa skraanende 

 Flader, ikke saa meget paa de stejle Sider. Oftere kan iagttages, 

 at Mosserne er talrigst paa den mod N. eller NO. vendende Side 

 af Stenene. 



II. 



I Tilknytning til, hvad der ovenfor er sagt om Mossernes Op- 

 træden paa Heden skal nu omtales visse Ejendommeligheder i deres 



