— 320 — 



Hos de langt svagere grenede Die r a num- Arter, der ligeledes 

 fruktificerer sjælden, maa Formeringen vel atter ske paa en noget 

 anden Maade. Jeg har i Sporene af gamle, ikke længere befærdede 

 Veje paa Heden, der er mere eller mindre stærkt overvoksede af 

 Calluna, og hvor baade Læ og Fugtighed er tilstede, fundet en 

 Mængde nye Mostuer opstaa paa Grundlag af Tusinder af løsrevne 

 Grene af Dicranum spurium y scoparium og undulatum. Disse Grene 

 er paa en eller anden Maade, t. Eks. ved Dyrs Færden (se herom 

 nedenfor), revne løs fra Modertuen og med Vinden førte ned i Spo- 

 rene. Paa den Side af Stænglen, der vender ned mod Jordens 

 Overflade, er Filten vokset ud og har forankret Grenen, medens der 

 fra dens Overside er dannet talrige, lodret stillede Grene. Moder- 

 grenens Spids bøjer gerne opad. 



Ganske den samme Formeringsmaade har jeg iagttaget hos 

 Webera nutans, der dog ikke sjælden fruktificerer i Heden. Og selv 

 hos endnu hyppigere frugtbærende Arter træffes en Slags Aflægning, 

 der beror paa en gradvis fremadskridende Adskillelse af Grene fra 

 Moderstænglen. Hos Polytrichum piliferum dannes der saaledes 

 baade længere nede og højere oppe paa den underjordiske Del af 

 Stænglen Sideskud. Disse Skud vokser som Regel først bueformet 

 ud fra Stammen og derefter lodret op ; de er naturligvis blege, ind- 

 til de naar Jordens Overflade, hvor de viser sig som tilsyneladende 

 selvstændige Individer. Den organiske Forbindelse mellem dem og 

 Moderplanten vil iøvrigt mere og mere ophøre, indtil Frigørelsen 

 er fuldstændig. 



Kun faa Hedemosser har særlige vegetative Formeringsorganer. 

 Hos Aulaeomnium palustre er Ynglelegemerne som bekendt stærkt 

 reducerede Blade, der sidder paa særlige Skud (se t. Eks. Fig. hos 

 G or ren s, 1. c. S. 206 fl.). Individer med disse saakaldte Pseudopodier 

 har jeg ikke sjælden fundet i Hederne. Ynglebladene (C or rens: 

 „Brutblätter") løsnes ved den mindste Berøring og falder til Jor- 

 den; paa den nedad vendende Side dannes Protonema, hvorpaa 

 opstaar unge Planter (se forøvrigt G or rens). Hos Dicranoiveisia 

 cirrata findes ejendommelige Ynglelegemer (se G or re ns, S. 262, 

 Figg. 146 og 147). Blandt Kratmosserne er Ulota crispa og Zy go- 

 don viridissimus bekendte for deres Formering ved Ynglelegemer 

 (se Berggren, I.e. S. 9 og Tav. III, og Gorrens, I.e. S. 114). 



Endelig maa Leucobryum glaucum omtales med et Par Ord. 

 Ligesom andetsteds findes dette Mos i Heden yderst sjælden med 

 Frugt ; Formeringen foregaar ad vegetativ Vej. Gorrens (1. c. S. 45 — 50) 



