- lu — 



Foreningsmøder i 1901 (Fortsættelse). 



Mødet den 2. November 1901. 



Dr. E. Rostrup gav „ nogle Meddelelser angaaende Møens Vege- 

 tation — Skönt Møen, og særlig Klinteskoven, hører til de i botanisk Hen- 

 seende mest berømte og mest besøgte Egne af Landet, gives der dog endnu 

 ikke nogen Liste over Møens Flora endsige nogen Vegetationsskildring af samme, 

 med Undtagelse af en kort Beskrivelse af Joh. Lange, som Tillæg til Chr. Pug- 

 gaards „Møens Geologi" 1879. — Det er udelukkende Høje-Møen, der her skal 

 omtales, som et Bidrag til en fremtidig fuldstændigere Behandling. Meddeleren 

 har under 7 Besøg paa Møen i Tiden 1852 til 1901 gjort Notitser om Vegeta- 

 tionen — paa de fleste af Besøgene væsentligst mykologiske —, men først i 

 sidste Sommer noteredes metodisk samtlige Fanerogamer, som saas her, ved 

 hvilke Undersøgelser han særlig havde god Hjælp af Assessor Hempel. Det 

 undersøgte Omraade er begrænset af en Linie over Liselund, Hunø Sø, Klint- 

 holm, Mandemarke, Busemarke Strand og Havet. Besultatet var en Liste over 

 559 Fanerogamer og 19 Karkryptogamer. 



En Sammenligning med Floraen paa et Areal af samme Omfang, nemlig 

 Sæby-Egnen (se Bot. Tidsskr. 21. Bd. S. 137), giver følgende Besultat: 





Høje-Møen 



Sæbyegnen 





Artsantal 



Procent 



Artsantal 



Procent 



Karkryptogamer 



19 



3.3 



17 



4.0 



Gymnospermer 



1 



0.2 



1 



0.2 



Monokotylecloner 



139 



24.0 



103 



24.0 



Dikotyledoner 



419 



72.5 



309 



71.9 





578 





430 





Fælles for begge Omraader er 321 (12 + 1 + 71 + 237) Arter. Høje-Møen 

 har altsaa 257 Arter, som ikke findes i Sæby-Egnen, og denne har 109 Arter, 

 som mangler paa Høje-Møen. Skønt den mærkværdige, næsten absolute Over- 

 ensstemmelse i Procentmængden af de fire Grupper paa begge Omraader er der 

 dog betydelig Forskel indenfor de enkelte Familier; saaledes har Møen 18 Orki- 

 deer, Sæby 3. Til Gengæld har Sæby Overvægt blandt Juncaceer, Polygoneer 

 og Ericaceer. 



Af Enkeltheder vedkommende Vegetationen paa Klinten anførtes bl. a., at 

 det overalt i Skovbunden vrimlede af Dent aria, Primula grandiflora, Actæa; 

 Equisetum hiemale fortrængte al anden Vegetation i store Strækninger (paa 

 Grund af sin tætte Vækst og Kiselribber frembringende en ejendommelig knit- 

 rende Lyd ved den svageste Vind). Monotropa fandtes i store Grupper, en 

 meget spæd Form af Dactylis i Mængde; en Form af Trifolium pratense lige 

 saa lodden som den dyrkede amerikanske Form. En svag fodhøj Bevoksning 

 af Bødgran var pletvis overspunden med Cuscuta Epithymum. Som det synes 

 fuldstændig vildtvoksende fandtes en halv Snes Eksemplarer af Euphorbia Cy- 

 parissias i Banden af en lille Skovplet i Nærheden af Stejlebjærg. Onobrychis 

 sativa, som fra gammel Tid har været dyrket paa Marker Syd for Klinteskoven, 

 havde nu bredt sig ind paa de udyrkede Klinter, hvor den synes at befinde sig 



