— LVI — 



hentede Træ og — med stort Besvær paa Grund af Aaens talrige Krumninger 

 — førte det lang Vej bort til Mors og Thy og andre skovfattige Egne mod Vest. 



Skals-Aa-Dalen bestaar af lave og ofte brede Strækninger, der ligger til 

 begge Sider af Aaen, og som atter begrænses af høje Bakkedrag. Dette Lav- 

 land dannes for Størstedelen af Humusarealer, hvori større og mindre Sand- 

 banker dukker op, ligesom der mellem Humusarealerne og Bakkedragene findes 

 Bælter af tarvelige Sandjorde. Totalsummen af Humusarealerne skal andrage 

 ca. 10,000 Tclr. Ld. og ejes af en meget stor Mængde Lodsejere. I økonomisk 

 Henseende har disse Arealer, „Engene" som de almindeligvis kaldes, jo spillet 

 en enorm Rolle — her som andetsteds langs større jydske Aaer. Men da de 

 ventelig kan yde endnu større Udbytte, arbejder Hedeselskabet for Tiden paa 

 en Plan over Aaens Regulering, hvorved Vandstanden vil sænkes, og større 

 Arealer bliver tilgængelige for en mere intensiv Kultur. Hvor Forholdene er 

 gunstige, er en Del af Arealerne allerede opdyrkede med gode Resultater. 



Gennemvandrer man nu disse Humusarealer — Sandbankerne i Lavlandet 

 ligger udenfor Betragtningen her — med det Forrnaal at studere deres Plante- 

 vækst, saa finder man trods en tilsyneladende stor Ensformighed dog en ret 

 betydelig Afveksling i Vegetationens Karakter. Denne Afveksling maa dels 

 bero paa Forskelligheder i de naturlige Betingelser for Plantevæksten, 

 dels er den afhængig af den Benyttelse, man til Dato har underkastet Jorden, 

 dels endelig af Benyttelsens Art. 



Hovedmassen af det humøse Lavland er „Enge"; hist og her findes des- 

 uden enkelte Lyngmoser. Disse Enge er ingenlunde ens med Hensyn til 

 Jordbund, Plantevækst og økonomisk Betydning. Egentlige Enge gaar jævnt 

 over i Moser, og der gives forskellige Former saavel af Enge som af Moser, 

 hvilket vil fremgaa af nedenstaaende Oversigt, hvor Benyttelsens Art ogsaa 

 er opført. 



Egentlige Enge (Muldenge). 



a) Æim-Eng. \ Til Slet; slaas 2 Gange 



b) Carex vulgar is-Eng. / aarlig. 

 Græs m os er (Lavmoser, Kær, Kærmoser. Tørveenge). 



c) Carex pamcea-Mose. ^ 



d) Carex paniculata-Mose, ■ \ Til Slet ' slaas 1 Gan S 



e) Molinia-Mose. \ aarlj - T ^eskær. 



f) Myrica-Mose. - Kreaturgang. 



g) Krat. Ï Uden Benyttelse eller ti] 

 Lyngmoser (Højmoser). / Tørveskær. 



Først omtales de egentlige Enge, der om man vil danner en særlig 

 Zone nærmest Aaen. De findes især paa de saakaldte Engkroge, hvorved 

 forstaas de i Almindelighed lavt liggende Partiel' af Engene, der omsluttes af 

 en Krumning af Aaen og som let oversvømmes fra Vinterens Begyndelse til 

 ind i Fotaaret. I det nedre Løb afsluttes de ud mod Aaen af en temmelig 

 skarp, men lav Brink, medens der, hvor Aaen bliver bredere, fremstaar den 

 sædvanlige Sumpvegetation af Phragmites, Scirpus lacuster, Glyceria spectabilis, 

 Digraphis, Sium, Cicuta o. s. v. Umiddelbart eller faa Alen indenfor Aaens 

 Kant bestaar Vegetationen af et fast og tæt Græsdække, der især karakteriseres 

 af Äira caespitosa; denne Del af de egentlige Enge kan derfor kaldes Jim- 

 Eng. Som Karaktertræk for denne maa kortelig fremhæves: 1) Et rent over- 



