— LIX — 



o.a. Ogsaa maa nævnes: Schoenus ferrugineus, der paa enkelte Steder optræder 

 i stor Mængde, Eriophorum polystachyum og E. alpinum. 2) Et relativt ringe 

 Antal Græsser, men i øvrigt omtrent de samme Arter som forhen nævnt: Molinia 

 coerulea, Briza, Anthoxanthum, Sieglingia, A'ira caespitosa, Festuca rubra, 

 Nardus strict a , Calamagrostis lanceolata, Holcus lanatus o. fl. Af andre græs- 

 agtige Planter maa især fremhæves LuzuJa midti flora. 3) Faa og daarlig ud- 

 viklede Bælgplanter. 4) En Del andre Urter, af hvilke Succisa pratensis, Par- 

 nassia, Cirsium palustre, Hydrocotyle, Gentiana Pneumonanthe o. enk. a. synes 

 særlig karakteristiske. Hvor C. panicea-Mosen er mest udpræget, findes kun 

 faa Urter. 5) En meget fremtrædende Vegetation af Salix repens i Bunden af 

 Græsdækket; den trives trods Leen godt og bidrager i ikke ringe Grad til at 

 gøre „Engen" graa. 6) En rigelig Mængde Mos, der er langt mere fremtrædende 

 her end paa de før omtalte Enge. De vigtigste Mos-Arter er: Hypnum squarro- 

 sum. der er overordentlig udbredt, Climacium dendroides, Hypnum cuspidatum, 

 H. intermedium, Camptothecium nitens, Hylocomium splendens, H. trique- 

 trum, Aulacomnium palustre, Dicranum undulatum, D. scoparium, enkelte 

 Sphagna o. a. 



Paa nogle Punkter af Skals-Aa-Dalens Omraade og gærne paa Lokaliteter, 

 hvor Terrænet er en Smule hældende, fremtræder en ejendommelig Form af en 

 stærkt mosset Gyperacé-Mose, som bedst kan kaldes Carex paniculata-Mose, 

 fordi Carex paniculata er særlig karakteristisk og helt overvejende de øvrige 

 Halvgræsser; af disse findes omtrent de samme Arter, som ovenfor er nævnt 

 under Omtalen af Carex panicea-Mosen, og de har her ganske trængt Græsserne 

 til Side. Til dette vigtige Kendemærke (1) slutter sig andre Træk, der stadig 

 har været at finde: % En paafaldende rigelig Mængde Bælgplanter, især Lotus 

 idiginosus, der i blomstrende Tilstand farver Partier af Mosen ganske gule, 

 Lathyrus paluster, Vicia cracca, Trifolium repens og pratense. 3) Et temmelig 

 broget Flor af andre Urter med farvede Blomster, saasom Parnassia, Saxifraga 

 Hircidus i Mængde, Epipactis palustris, Orchis maculatus, Listera ovàta, 

 Menyanthes, Ranunculus acer, Euphrasia, Angelica sUvestris o. fl. 4) En Del 

 Vedplanter, især Oxycoccus, Salix repens, S. hastata, S. cinerea, Empetrum, 

 Calluna, Betula pubescens o. fl. 5) Rigelig Mosvækst af Paludella squarrosa, 

 Hylocomium splendens, Camptothecium nitens, Sphagna o. fl. 



I den i øvrigt typiske Carex panicea-Mose giver Molinia coerulea ofte et 

 væsentligt Bidrag til Plantedækkets Sammensætning, og andetsteds er den ganske 

 dominerende, ikke alene fremfor andre Græsser, men ogsaa fremfor noget Halv- 

 græs. Der kan da være Grund til at udskille saadanne Partier som Molinia- 

 Mose. Det synes, som om Molinia især bliver fremtrædende paa Steder, hvor 

 Jordbundens Overflade er lidt mere udtørret, saaledes paa Dele af Skals-Aa- 

 Engene, hvor den jævne Flade hyppig afbrydes af Tørvegrave, eller hvor Jorden 

 er blevet samnientraadt som paa Englodder, der lige er tagne ind til Kreatur- 

 gange (se nedenfor). Foruden Molinia, der i den Grad kan være næsten ene- 

 raadende, at Græsgangen, hvor den er urørt, dækkes af en tæt og i Høsten 

 brunlig „Skov" af Tuer, hvis elastiske Straa svajer for Vinden, optræder de 

 samme Græsser som i Carex panicea-Mosen og endnu andre, saaledes Poa 

 pratensis og Agrostis canina; endvidere omtrent de samme Halvgræsser, bl. a. 

 Schoenus ferrugineus; i S. Bjerregrav Kær, hvor Molinia-Mosen er hyppig, 

 vistnok fordi der dér findes saa betydeligt et Tørveskær, ses ogsaa talrige Grave 

 opfyldte af Cladium Mariscus. Af Vedplanter er især Salix repens almindelig; 

 og andre Salix-Arier samt Calluna; Erica og Myrica forekommer spredt. 



