— 42 — 



Ved Holbanrekka i den saakaldte Berjadalur i betydelig 

 Højde og Afstand fra Havet fandtes en Grimmiahede af en ikke 

 ringe Udstrækning med en helt anden Plantevækst. Her spillede 

 Lyngheden Hovedrollen, og Empetrum-Samlaget fandtes hyppigt 

 pletvis dominerende i Mosbunden. Denne Moshede indeholdt ikke 

 nær saa mange Arter som Grimmiaheden i Uren ved Vik, og den 

 vil sikkerlig med Tiden udvikles til Lynghede, der nu allerede er i 

 synlig Tiltagen. Af de Arter, der voksede i Mosbunden, kan føl- 

 gende betegnes som dominerende: 



Empetrum nigrum. 

 Carex rigida. 



Spredt hist og her var følgende 



Aira flexuosa. 

 Luzula spicata. 

 Anthoxanthum odorat um. 

 Juncus trifidus. 

 Salix herbacea. 

 Trisetum subspicatum. 

 Cetraria islandica. 



Stereocaulon denudatum. 

 Alchemilla alpina. 



Sibbaldia procumbens. 

 Thymus Serpyllum. 

 Festuca ovina. 

 Luzula multi flora. 

 Gnaphalium supinum. 

 Alchemilla vulgaris. 



Paa Fjældet Kaldbakur omtrent i 300 Meters Højde traf jeg en 

 Grimmiahede, der dog ikke havde nogen stor Udstrækning. Denne 

 lignede noget Mosheden i Berjadalur men afveg fra denne ved 

 absolut Mangel paa Lyng. Rigelig forekommende i Mosdækket var: 



Carex rigida. 



Spredtvoksende : 



Festuca ovina. 

 Gerastium alpinum. 

 Saxifraga Hirculus. 

 Cerastium vulgare. 

 Arabis petræa. 

 Galium silvestre. 

 Polygonum viviparum. 

 Thymus Serpyllum. 

 Elyna Bellardi. 



Juncus trifidus. 



Potentilla verna. 

 Talictrum alpinum. 

 Luzula spicata. 

 Armeria elongata. 

 Pinguicula vulgaris. 

 Agrostis canina. 

 Hieracium sp. 

 Rumex Acetosa. 



Lavamarkernes Grimmiahede er omtalt under disse (p. 53). 



