— 17 - 



ningerne, mellem Jökulfell og Skaptafell, optages af en Gletscher. 

 Mod Vest begrænses Dalen fra den store Sandørken Skeiôarârsandur 

 ved selve Skeiôarâ og paa en mindre Strækning i det norvestlige 

 Hjørne af Skeiöarärjökull, der gaar forbi den vestlige Ende af 

 Jökulfell ned paa Sandfladen. Morsârdalur afvandes af Morså, der 

 løber langs Skaptafell og munder ud i Skeiôarâ. Dalbunden, der 

 er af betydelig Størrelse, er en fuldstændig død Flade, og bestaar 

 hovedsagelig af almindeligt Flodgrus med store vandrullede Klippe- 

 stykker. De sidstnævnte træffes navnlig i Skeiöaraaens sidste, 

 gigantiske Flodleje, der fra den gamle sammenstyrtede Gletscher- 

 port strækker sig mod Øst langs Jökulfell et langt Stykke ind i 

 Dalen og derefter mod Vest langs Skaptafell i en stor Bue. Da 

 Thoroddsen i 1894 undersøgte denne Egn, fandtes Floden i dette 

 Leje, men i 1901 kom den fra en ny Gletscherport lige vest for 

 den gamle og strømmede derfra omtrent lige mod Syd, forbi Mun- 

 dingen af Morsârdalur og tæt forbi Skaptafells Vestside. Den nye 

 Gletscherport var saa nær den gamle, at da jeg valgte at gaa med 

 Hestene og Bagagen over Gletscherporten i Stedet for at risikere 

 Overfart over Floden , der saa sent paa Dagen vistnok var upas- 

 sabel for Heste , dannede den sammenstyrtede gamle Gletscherport 

 en behagelig Nedgang for Hestene lige øst for Floden. Dalens 

 Nordside, Jökulfells Skraaninger, er fuldstændig blottede for Vege- 

 tation med Undtagelse af det lille Stykke, der indtages af Krattet. 

 Naar Dalens sydlige Side undtages, maa den i sin Helhed betegnes 

 som en Ørken med den lille Krat-Oase, der øjensynlig er en Lev- 

 ning af en tidligere Vegetation, og hvis Frodighed træder endnu 

 skarpere frem ved Modsætningen til de øde Omgivelser: Gletschere 

 mod Øst og Vest, en nøgen, stenet Fjældside foroven og en ud- 

 strakt, livløs Rullestens-Grusmark for neden. 



Birkekrattet indtager et Areal af ca. 4—5 Tønder Land 

 (cfr. Thoroddsen 1. c), det er meget tæt, og mange Steder var det 

 saa tæt, at man kun vanskelig kom igennem det. Birken er her 

 gennemgaaende rank og rigelig forgrenet, navnlig i den øvre Del; 

 Grenene vender skraat opad , da den øvre Grenvinkel er betydelig 

 mindre end den nedre, og hyppigt træffes Individer af Form som 

 en omvendt Pyramide. De tykkere Stammer jeg maalte var i 

 Omkreds fra 40—52 Cm. Birkens Højde er omtrent 4—6 Meter, 

 den sædvanlige Højde er nok 4—5 Meter, men Højden stiger 

 ikke sjælden til omtrent 6 Meter. Forkrøblede Birkeplanter findes 

 ikke. Da jeg var der, den 10. Aug., var den største Del af Birken 



