— 61 — 



Den her skildrede Udvikling opnaas kun i Lavamarker paa 

 Lavlandet. For at vise, i hvilken Rækkefølge de forskellige Samfund 

 opstaar, hidsætter jeg følgende Skema: 



Nøgen Lava. 

 Spredte Mosser og Lichener. 

 Grim miahede. 

 Lynghede. 



I f Urtemark. 



Krat. Græsmark.^ \~'~ 



Græsmark. 



Grimmiaheden holder sig længst paa højere liggende Partier af 

 Lavaen. Lynghede vil vistnok overalt komme til Udvikling i Lav- 

 landets Lavamarker, og jeg formoder, at Birkekrattet følger efter de 

 fleste Steder, maaske med Undtagelse af meget udsatte Lavamarker 

 paa den yderste Del af de store Halvøer; saaledes fandtes ingen 

 Birk i Lavaen paa Reykjanes og paa den yderste Spids af Snæ- 

 fellsnes, vest for Snæfellsjokull, saa jeg ingen Birk i Lavaen. Urte- 

 mark og Græsmark udvikles kun paa særlig heldigt beliggende 

 Steder, som ovenfor berørt. 



I Fjældlavaen vil Vegetationen ikke naa længere end til det 3. 

 Stadium, Grimmiaheden. 



Hvor hurtigt Grimmiaheden udvikles, er afhængigt af Højden 

 over Havet og klimatiske Forhold. I de USaarige Lavamarker 

 paa Lavlandet i Syd-Island (se foroven) er Vegetationen saaledes 

 langt mere udviklet end i den ca. 150aarige Lava ved Myvatn 

 (Grønlunds Karakteristik p. 136). 



Undertiden er Udvikl ingsgangen en helt anden, idet Jordbunds- 

 dannelsen og Udjævningen af Lavabunden opnaas paa anden Maade, 

 nemlig derved, at Lavamarken bliver tilsandet. I saa Fald spiller 

 Grimmiaen en ubetydelig eller slet ingen Rolle, da den ikke taaler 

 Sandflugt (Ostenfeld Isl. Veg. p. 250), og i Sandflugtsegnene sker 

 ogsaa en saadan Udjævning af Lavabunden forholdsvis hurtigt. 

 Den tilsandede Lavamark udvikles derefter videre som en Sand- 

 mark og bliver med Tiden til en mager Græsmark, nogle Steder 

 er der ogsaa udviklet Lynghede (se foroven p. 59). Eksempler paa 

 saadanne Lavamarker er den gamle Lava omkring Skarösfjall (se 

 foran p. 17 og 53) og i Landbrot (p. 59). 



