— 26 — 



Her voksede i størst Mængde følgende Arter: 



Leontodon autumnalis. Galeopsis Tetrahit, 



Thymus Serpyllum. Senecio vulgaris. 



Potentilla anserina. Brunella vulguris. 



Myosotis arvensis. Silene maritima. 



Mindre hyppige var: 



Gerastium vulgare. 

 Ranunculus acer. 

 Festuca rubra v. arenaria. 

 Arabis petræa. 

 Oxyria digyna. 

 Epilobium collinum. 



C ard amine hirsuta. 

 Matricaria inodora. 

 Stellaria media. 



Galium silvestre. 



Equisetum arvense. 

 Plantago lanceolata. 



Rumex Acetosa. 



Af disse Arter regner jeg Silene maritima, Arabis petræa og 

 Oxyria digyna for Grusplanter, muligvis bør ogsaa Cardamine 

 hirsuta regnes til Grusplanterne, da den som oftest forekom paa 

 gruset-stenede Steder. Alle de øvrige Arter forekom i rigelig 

 Mængde i en nærliggende Græsli eller i Urtevegetationen paa 

 Klippe-Afsatserne ovenfor Gruslien. Forekomsten af Stellaria media 

 skyldes antagelig det nærliggende Fuglebjærg. 



Stenlien afviger fra Gruslien ved en svagere Hældning, og ved 

 at Overfladen er ikke, eller ialtfald yderst lidt bevægelig. Bunden 

 er stenet, det vil sige, den er oversaaet med mindre Stene, der er 

 uregelmæssigt ordnede. Størrelsen af Stenene er ulige og det er 

 vanskeligt at angive den nærmere, dog kan det give noget Begreb 

 om Størrelsen, at naar man gaar op ad en saadan Li, er de frem- 

 ragende Stene ingen Hindring i Vejen, men snarere til Støtte for 

 Foden. En saadan Liflade, skøndt den naturligvis er udsat for 

 Forstyrrelser af Vildbække og Stenraset, egner sig meget bedre til 

 Plantevækst end Gruslien. De smaa Stene rager frem som Lægivere, 

 og ofte træffer man Steder, der i Afstand set karakteriseres ved 

 de nøgne fremspringende Stene, men som fra et nærmere Hold set 

 viser sig at besidde en Rigdom af smaa Blomsterplanter mellem 

 Stenene. Lejlighedsvis træffes der i saadanne Lier ret frodig Vege- 

 tation af spredtvoksende Planter der danner Overgang til Urtelien. 

 Som Eksempel hidsættes de nøgne Stenlier i Kvannadalur, en 

 lille Dal i den vestlige Side af Øræfajøkull, omtrent i 1000 Fods 



