— 25 — 



Triglochin palustre. 

 Eriophorum Scheuchzeri. 

 Alopecurus fulvus. 



Saxifraga Hirculus. 

 Juncus triglumis l ). 



Stenlien og Gruslien (Snæf. Veg. p. 36). 



Hvad Lien i Almindelighed angaar, henvises til mine Skildringer 

 af Vegetationen i Øst-Island (Øst-Isl. Veg. p. 18—19 og p. 79) og 

 paa Snæfellsnes (Snæf. Veg. p. 36). Den nøgne Li's Vegetation er 

 mange Steder yderst fattig, og naar de almindelige Grusplanter 

 fraregnes, er der ingen Arter, der fortrinsvis søger denne Bund, men 

 Plantevæksten bestaar af Arter, der er komne fra nærliggende 

 Samfund og tilhører disse; saaledes træffes ofte i de nøgne Lier for- 

 skellige af Græsliens Planter. 



Gruslien er en nøgen stærkt skraanende Li, hvis gruset-stenede 

 Bund let sættes ud af Ligevægt. Naar man gaar op ad en saadan 

 Li, synker Foden i ved hvert Skridt, og Bunden, hvor man træder, 

 kommer i en nedadglidende Bevægelse. Bækkene graver sig dybe 

 Lejer i Gruslien, og nedstyrtende Klippestykker fra de foroven 

 værende lodrette Basaltklipper sætter dybe Mærker i Lien og sætter 

 ofte store Strækninger af dens Overflade i Bevægelse. Under saa- 

 danne Forhold er Planternes Indtrængen i Gruslien yderst vanskelig, 

 og deres Kamp for Tilværelsen maa nærmest betegnes som haabløs. 

 Først naar Fjældet er eroderet i saa høj Grad, at Li-Bundens 

 Overflade ikke, eller sjældent, forstyrres, bliver Plantevæksten rigere. 



Som Eksempel paa Plantevæksten i en saadan Li hidsættes 

 en Grusli ved Kjøbstedet i Vik. 



J ) Paa den lille Rest af den gamle Jordbund, Langibakki, i Nærheden af Floden 

 voksede følgende Arter: 



Dominerende: 



Festuca rubra v. arenaria. Salix lanata. 



Salix phylicifolia. 

 Subdominerende: 



Juncus balticus. 

 Indblandet: 



Elymus arenarius. 



Vicia crac ca. 



Galium verum. 

 Garex incurva. 



Anthoxanthum odoratum, 

 Parnassia palustris. 

 Thymus Serpyllum. 



Equisetum arvense. 

 Juncus trifidus. 



