— 22 — 



Jeg kom ikke ned til Kysten, men jeg tænker mig, at man 

 kan antage for sikkert, at Strandsandets almindelige Hovedplanter, 

 Elymus arenarius og Halianthus peploides, forefindes her. 



Skögasandur maa nærmest betegnes som en Ørken. Over- 

 fladen er gruset i den øvre Del og sandet nærmere Kysten. Jeg 

 saa kun nogle enkelte meget spredtvoksende Planter. Den hyp- 

 pigste var: 



Plantago maritima, hvis Rødder, efter hvad der blev mig fortalt, 

 Faarene skal spise i Foraarstiden, sjældnere forekom: 



Ranunculus acer. Thymus Serpyllum. 

 Silene maritima. Silène acaulis. 



I Nærheden af Jokulså traf jeg enkelte Eksemplarer af Lathyrus 

 maritimus. 



Jeg kom ikke til Kysten, men der findes sikkerlig Elymus are- 

 narius og Halianthus peploides i Strandsandet. 



Myrdalssandur. Denne store Sandstrækning (600 □ Kim . 

 Thoroddsen 1. c.) er ligesom de anførte Sande nærmest en Ørken. 

 En stor Del af Overfladen bestaar af løst Sand uden en eneste 

 Plante. Paa Vejen fra Hjørleifshøfch* til Hofôabrekka saa jeg kun 

 nogle enkelte Eksemplarer af: 



Silene maritima. Rumex Acetosa. 

 Arabis petræa. 



Kun omkring Miökvisl, der har sit Udspring i Sandet og der 

 har gravet sig et Leje, fandt jeg smukke, spredte Tuer af 



Halianthus peploides og Elymus arenarius. 



Mellem Hofôabrekka og Hafursey saa jeg kun faa enkelte Ek- 

 semplarer af 



Silene maritima og Arabis petræa, 



men paa Vejen fra Hafursey til de saakaldte „Sker" i Alptaver saa 

 jeg ikke en eneste Plante. Myrdalssandur er en ejendommelig 

 Sandørken, idet den øde Sandstræknings Livløshed træder endnu 

 skarpere frem paa Grund af de vegetationsdækkede Bjergøer Hjör- 

 leifshöföi, Hafursey og Fjældet ved Höföabrekka. Denne Sand- 

 ørken begynder ved Kerlingardalsâ mod Vest og slutter ved de 

 nævnte „Sker" i Alptaver hvor den sædvanlige Sandvegetation 

 begynder. 



Vegetationens Udvikling. Det fremgaar af det anførte, 



