— 21 



begrænses mod Vest af Nüpsvötn, mod Øst af Skeiöarä; Nord- 

 grænsen dannes af en 20 Kim. lang Skridjøkel, og mod Syd er 

 Atlanterhavet. Overfladen er sandet, leret-gruset, og mange Steder 

 bestaar den af Rullestens-Grus. Her forefandtes kun nogle enkelte 

 Arter meget spredtvoksende. De hyppigste, jeg saa, var: 



Chamænerium latifolium. Arabis petræa. 

 Halianthus peploides. 



Sjældnere : 



Silene maritima. Saxifraga oppositifolia. 



Saxifraga cæspitosa. Poa glauca. 



Enkelte Steder nær Skeiöarä fandt jeg smaa Pletter med 

 Grimmia hypnoides i Endemorænen. 



Et enkelt Sted, i det saakaldte Gamle Flodleje, hvor Skeiöarä 

 sikkerlig før har haft sit Leje, traf jeg en høj og frodig Græsvege- 

 tation paa fugtig, dyndet Bund omtrent midtvejs paa Sandet i en 

 betydelig Afstand fra Jøkelen. Dette Sted synes at være undgaaet 

 Ødelæggelse ved det sidste Jøkelløb 1 ), der oversvømmede den øst- 

 lige Del af Sandet. De dominerende Arter var: 



Galamagrostis neglecta. Chamænerium latifolium. 

 Garex incurva. Agrostis alba. 



Subdominerende : 



Juncus balticus. Aira alpina f. vivipara. 



Festuca ovina f. vivipara. Poa alpina f. vivipara. 



Indblandede: 



Juncus trigiumis. Luzula spicata. 



Epilobium palustre. Poa glauca. 



Sedum villosum. Silene maritima. 



Parnassia palustris. Alopecurus fulvus. 



Denne Oase er det eneste Sted i denne store Sandørken, hvor 

 de Rejsendes Heste kan græsse, og da Rejsen over Sandet tager 

 en hel Dag, er en lille Hviletid i Oasen yderst kærkommen navnlig 

 for Hestene. Paa den østlige Del af Sandet, som blev oversvømmet 

 ved sidste Jøkelløb saa jeg ikke en eneste Plante paa Vejen fra 

 det gamle Flodleje til Skeiöara-Gletscherport, førend lige i Nærheden 

 af Floden. 



») Regnet fra Aaret 1901. 



