— 5 — 



ved Ødelæggelse af før bevokset Grund , medens de for det meste 

 mod Nordgrænser til bevoksede Lier ; Planterne bar saaledes før haft 

 lettere farbare Veje. Skeiöararsandur danner dog en Undtagelse 

 herfra. Denne Ørken (se senere p. 20) begrænses mod Nord af 

 Jøkelen, mod Syd af Havet, mod Øst og Vest af store Jøkelelve. 

 Paa denne Strækning har der sikkerlig ikke været bevokset Land 

 efter den sidste Istid 1 ). Skeiöararsandur omtales i Njålssaga, hvor 

 den kaldes Lömagnüpssandur, og det kan tydelig skønnes, at den 

 den Gang har været en Sandørken. Denne Sandstrækning har 

 været og er endnu en væsentlig Hindring for Plantevandringen 

 mellem Øræfi og Fljötshverfi, hvilket tydelig ses deraf, at de af 

 Øst-Islands Karakterplanter, der paa deres Vandring mod Vest har 

 naaet til Skeiöara, nemlig Campanula rotundifolia, som er almindelig 

 i Øræfi, og Saxifraga aizoides, der er bleven iagttaget paa Østsiden 

 af Skeiöara, næsten ikke træffes (Campanulaen kun paa et enkelt 

 Sted, se Listen, og Saxifragaen aldeles ikke) vest for Skeiöarar- 

 sandur, hvor de dog maatte have lige saa gode Livsvilkaar som 

 øst for Skeiöara. Paa den anden Side er kun Lychnis flos cuculi 

 af de under A anførte karakteristiske Arter for Syd-Island paa sin 

 Vandring mod Øst naaet over Skeiöararsandur til Øræfi, hvor der 

 kendes et enkelt Voksested (se Listen). Skeiöararsandur danner 

 saaledes et Slags Grænselinje for Plantevæksten. 



Til Egnen Øræfi 2 ) er Planterne sikkert indvandrede fra Øst 

 (o: fra Øst-Island gennem den østligste Del af Sydlandet). Dette 

 synes maaske ved første Øjekast en urimelig Slutning, da Øræfi i 

 Nutiden adskilles fra Suôursveit ved den store Ørken Breiöamerkur- 

 sandur, der paa en lang Strækning begrænses paa den ene Side af 

 en Jøkel, paa den anden af Havet, men da vi ved af Sagaerne, at 

 denne Ødemark i Landnamstiden var dækket med Enge og Skove 

 (naturligvis har Kysten nærmest Havet dog været sandet), og der 

 laa flere Gaarde 3 ), ses tydelig, at denne Strækning i Fortiden 

 ingen Hindring har været for Plantevandring fra Øst til Øræfi, 

 hvad den derimod er i Nutiden. 



x ) Dog maa undtages et Bælte langs Øræfi, der er blevet ødelagt af Skeiöara i 

 den historiske Tid (o: efter Landnamstiden). 



2 ) I denne Egn findes ingen Mus (og naturligvis heller ikke Rotter), da disse 

 ikke har formaaet at vandre over de store denne Egn omgivende Jøkelelve 

 og „Sande". 



3 ) Sml. ogsaa Eggert Olafsson Rejsebog p. 784 og 786—787) og Th. Thor- 

 oddsen, Geografisk Tidsskrift, 13. B. p. 13, hvor der gives yderligere Op- 

 lysninger om de ødelagte Gaarde. 



