_ 4 — 



B. Sjældne Arter, der kun kendes fra Syd-Island og alle med Und- 

 tagelse af Vicia sepium kun fra et enkelt Sted, er følgende: 



Rosa canina. Garex paniculata. 



Vicia sepium (3 Findesteder). (Avena elatior). 

 Ruppia maritima. (Festuca elatior). 



Disse Arter kan man antagelig ogsaa vente at finde i andre 

 Dele af Landet, dog vistnok med Undtagelse af Rosa canina. 



I den østligste Del af Sydlandet findes to af Øst-Islands 

 Karakterplanter nemlig Campanula rotundifolia, der er almindelig 

 udbredt fra Skeiöara østefter, og Saxifraga aizoides, der er iagt- 

 taget i Øræfi men almindelig udbredt fra Suöursveit østefter. 

 Desuden er Saxifraga Cotyledon karakteristisk for den østlige Del 

 af Sydlandet og den sydlige Del af Østlandet. Dens Udbredelses- 

 omraade i Sydlandet er dog ikke sammenhængende, den er nemlig 

 her almindelig udbredt fra Foss paa Siöa til Skeiöarärsandur. Paa 

 Strækningen fra Skeiöarärsandur til Hornafjaröarfljöt kendes ikke 

 noget Findested for denne Plante. Fra Bjarnarnes paa Horna- 

 fjaröarfljöts Østside er den igen almindelig indtil Lönsheiöi og der- 

 fra almindelig eller meget hyppig i Øst-Island til Østsiden af Reydar- 

 fjord. Desuden er Rosa pimpinellifolia's 3 kendte Voksesteder be- 

 liggende i Syd- og Øst-Island. 



Jeg skal endvidere gøre opmærksom paa, at Spiræa Ulmaria 

 maa betragtes som en Karakterplante for SV.- og S.-Island, idet 

 den synes at være almindelig udbredt fra Bredebugten hele Vejen 

 langs SV. og S.-Kysten indtil Lönsheiöi. Den er ikke funden vildt- 

 voksende i Øst-Island og kendes kun fra et enkelt Sted i NV.- 

 Island; i Nord-Island derimod træffes den ifølge Stef. III p. 144 

 hist og her. 



Syd-Island er ikke et skarpt afgrænset Flora-Omraade, men 

 gaar jævnt over i de omliggende Landsdele. Sydlandets enkelte 

 Egne ligner for det meste hverandre i floristisk Henseende, dog 

 med den Undtagelse, at Skeiöarärsandur danner en Slags Grænse 

 mellem Øst-Islands Karakterplanter og det egentlige Sydlands karak- 

 teristiske Planter (se foran under A). At Floraen er saa ensartet, 

 trods de store, saa at sige sammenhængende, golde Sand- og Grus- 

 strækninger langs Kysten fra Myrdalur til Suöursveit, der naturlig- 

 vis virker hæmmende paa Planternes Vandring fra den ene „Oase" 

 til den anden, synes mig at kunne forklares derved, at disse golde 

 Sand- og Grusmarker for en stor Del er Nydannelser fremkomne 



