~~ 172 — 



sig de af Schübe (50) benævnte Klorenkymskeder, der af denne 

 Forf. betragtes som Ledningsvæv. Nogle af Baststrængene slutter 

 sig til 3—4 barkstillede Karstrænge, hvis Opgave efter al Sand- 

 synlighed er at tjene Stofvandringen i Stænglens „Vinger", ligesom 

 de hos G. tinctoria har den samme Funktion af Hensyn til den 

 forholdsvis omfangsrige primære Bark. De Baststrænge, der ikke 

 støtter sig til kortikale Strænge, naar helt ind til Gentralcylindren, 

 Paa begge Sider af Baststrængene findes et vel udviklet Grønvæv 

 af palissadeagtige Geller. Veddet har meget smaa Kar; allerede 

 første Aar sker der en meget betydelig Udvikling af Partier af tyk- 

 væggede Vedceller. Marven er lille og bestaar af Geller med tykke 

 og stærkt porøse Geller. 



I første Aar, da Skuddenes nederste Del om Vinteren antager 

 en dybt rødbrun Tone (Anthocyan), dannes ingen Kork; selv paa 

 Individer, tagne i sidste Halvdel af Oktober, lader den sig ikke 

 paavise. Men i den følgende Vækstperiode kommer Korken frem 

 (i Pericyklens inderste Lag); og i Slutningen af andet Aar vil den 

 primære Bark være stærkt destrueret, den karakteristiske Furing af 

 Skuddet udjævnes tildels, og Tværsnittets Omkreds bliver mere 

 og mere cirkelformet. 



Veddet af G. pilosa udmærker sig — som vel hos alle Genista- 

 Arter — ved stor Haardhed og Sejghed. Denne Egenskab skyldes 

 den meget rigelige Udvikling af Vedceller, der er saa tykvæggede, 

 at Lumen næsten helt er forsvundet; indvendig er Gellerne be- 

 klædte med et „Gallertschicht" (De Bary, „Vergleich. Anat." etc., 

 S. 497), der farves blaat med Klorzinkjod. Vedcellernes Fortykning 

 og Vedtavernes Størrelse tiltager, med Alderen; den flammede 

 Bygning af Veddet hos Genista-Avteme og Sarothamnus skyldes 

 disse Vedtaver; jvf. O. G. Petersen (38; Fig. af G. pilosa' s Ved 

 S. 65). Hos G. pilosa er Vedtavepartierne særdeles omfangsrige, 

 mere end hos G. anglica. Karrenes Vidde er i Maksimum 0,025 Mm., 

 hyppigst meget mindre. Deres Antal er ringere end hos G. anglica. 

 En Undersøgelse af de tykkeste Grene af G. pilosa, som jeg har 

 set, viser en Alder af 13 Aar. 



Bladene er jo, som hos alle vore Genista- Arter, enkelte. Hos 



G. pilosa er de omvendt ægdannede, men varierer stærkt med 



H. t. Størrelse, Tykkelse, Behaaring og den Maade, hvorpaa de to 

 Side-Halvdele er orienterede i Forhold til hinanden. Oftest er 

 Bladene smaa, ret tykke og stærkt behaarede paa Undersiden; de 

 to Side-Halvdele er bøjede mod hinanden fra den lidt tilbage- 



