- 198 — 



beskyttelse. Manglen af en saadan hos G. anglica forklarer muligvis 

 denne Plantes Forkærlighed for et atlantisk Klima. 



Blomstring og Frugtsætning. Tidligst, fra Midten af 

 Maj, blomstrer G. anglica; i den Tid gør den sig let bemærket 

 mellem de øvrige Hedebuske. Derefter (fra Slutn. af Maj) følger 

 Sarothamnus, og senere G. pilosa, hvis Blomstring, som ovenfor 

 omtalt foregaar i to ikke skarpt adskilte Perioder, betingede af 

 Tidsforskellen i Udviklingen af blomstrende Kortskud og Langskud. 

 I Juni — Juli blomstrer G. germanica, og hos G. tinctoria indtræder 

 Blomstringen forholdsvis sent, da de blomstrende Skud først ud- 

 vikles i samme Vækstperiode. — Bestøvningen sker som bekendt 

 ved Insekters Hjælp og, naar G. germanica undtages, ved „Eksplo- 

 sion" ; se herom f. Eks. Kirchner (Flora von Stuttgart). 



Baade Sarothamnus og G. anglica sætter rigelig Frugt, og det 

 samme synes at være Tilfældet med G. tinctoria, medens G.pilosa 

 kun bærer faa Bælge. Alle undersøgte Arters Frø er paa Heden 

 stærkt efterstræbte af smaa Larver; utvivlsomt indskrænker den 

 saa almindelige Ødelæggelse af t. Eks. Frøene af G. pilosa denne 

 Plantes Udbredelse i væsentlig Grad. 



Som bekendt aabner de tørre Bælge sig pludselig og med et 

 lille Knald; særlig i stærkt Solskin vil man stadig i Bevoksninger 

 af Sarothamnus eller Genista høre de smaa Detonationer af Bæl- 

 gene, der aabner sig, og Raslen af Frøene, der slynges bort ved 

 Bevægelsen. For Sarothamnus' Vedkommende har Bachmann (2) 

 opklaret Betydningen' af det gule, voksagtige Legeme, der findes 

 mellem Funiculus og Frøskal, og som kan jævnføres med Arillus; 

 det tjener formentlig her til lettere at frigøre Frøet. 



Hos mange Papilionaceer bevares Frøenes Spiredygtighed længe; 

 Runnebaum (45) anfører for Sarothamnus, at 12 Aar gamle 

 Frø har spiret fortræffelig. Han bemærker tillige, at Frøene under 

 Moderplanternes dybe Skygge ikke kommer til Udvikling. Jeg har 

 oftere fundet, at Mængder af Frø, der var beliggende paa de ved 

 Menneskets Indgriben fremkomne nøgne, grusede Partier i Heden, 

 ikke var spirede, medens der paa græsklædt Bund i den umiddel- 

 bare Nærhed fandtes talrige spirende Planter, hvilket vel betinges 

 af den større Fugtighed, der maa antages at raade i Græsbunden. 



I mange Henseender viser de danske Genista-Årter og Saro- 

 thamnus sig at være ret udprægede Tørkeplanter, hvilket 

 fremgaar af den specielle Omtale for hver Arts Vedkommende. 

 Kserofilien giver sig til Kende allerede i disse Planters Habitus. 



