— 264 — 



Bevoksning af C ar ex filiformis, blandet med noget Eriophorum 

 polystachyum, og ved en af de andre Øers Nordvestside inderst en 

 Del Eriophorum polystachyum og udenom denne en Bevoksning af 

 Carex rostrata ; begge Steder dækkedes Bunden mellem Cyperaceerne 

 af Sphagnum subsecundum var. inundatum. 



Paa den ovenfor omtalte, ned imod Vandet skraanende Bred, 

 nedenfor Tørvebrinken, voksede Erica, Drosera intermedia, rotun- 

 difolia, Carex Goodenoughii, Potentilla silvestris, Narthecium, Andro- 

 meda, Gentiana Pneumonanthe, Pedicidaris silvestris, Jungermania 

 inflata og nogle Alger. 



Den Del af den sydvestlige Bred, som ligger i Læ af den 

 største 0, var bredere og horizontal og delvis kæragtig. Tørve- 

 jorden havde her en Dybde af ca. 85 Gtm. og var dækket af 

 Carex panicea, hvorimellem Eriophorum polystachyum, Molinia, 

 Erica (sparsom), Viola epipsila, Galium saxatile, Sphagnum subse- 

 cundum var. inundatum. 



Øerne havde Hedemose-Vegetation. Tørvelaget naaede her en 

 Dybde af l—lVs Meter, enkelte Steder lidt mere, hvoraf 25— 30 Gtm, 

 paa den Tid var oven Vande. Man fejler næppe i at antage, at 

 de øverste 10 Gtm. selv i meget vaade Vintre ikke er vanddækkede. 



Calluna dækkede de største, højest liggende Partier, udom 

 denne fandtes sædvanlig et bredt Ericetum med Molinia, Carex 

 Goodenoughii, og panicea, Sphagnum papillosum, Stereodon ericetorum . 



Desuden noteredes paa Øerne Eriophorum vaginatum (faa Tuer 

 paa den største 0), Potentilla silvestris, Nardus, Empetrum, Dicra- 

 numscoparium, D. undulatum, Hydrocotyle, Eriophorum polystachyum; 

 Pellia Neesiana sparsom paa Tørvebrinkerne. 



Hele Dammen er omgivet af Hedemose, der, som nævnt, falder 

 med stejle Brinker ned mod den. Paa mere beskyttede Steder af 

 denne Brink voksede, ligesom paa Øerne, noget Pellia Neesiana. 



Langedam er antagelig opstaaet ved, at der i den vestlige Del 

 af Hedemosen har været en lille Sø (Lune), som efterhaanden er 

 vandret mod Øst; den oprindelige Sø er ganske vokset til, og den 

 nuværende er stærkt paa Vej til at naa Grænsen for sin Vandring. 

 Som et stærkt Værn mod Vandets Fremtrængen staar den store 

 0, men ogsaa den vil brydes ned og Turen kommer saa til de 

 lave, bag ved liggende Øer. At dømme efter de Rester af Mosen, 

 som nu staar tilbage, er det muligt, at der i den sydøstlige Del af 

 denne i ældre Tid blev skaaret Tørv, men derom vides nu intet 

 sikkert, og noget, der kunde ligne Tørvegrave, har vi ikke kunnet finde. 



