— 283 — 



delsen udviklede sig med den største Frodighed, er fuldstændig 

 forsvundne ved Angreb af Lophodermium pinastri. 



De beskrevne Forhold maa forklares af en Række Ejendom- 

 meligheder ved de omhandlede Lokaliteter. Paa Langeland træffer 

 man — afset fra nogle pletvis forekommende Arealer med ufrugt- 

 bart Sand — en Jordbund, der som Regel er overordentlig rig og 

 frugtbar. Den fysiske Tilstand er gunstig; man træffer meget und- 

 tagelsesvis Mor, som Regel er det den gode Bøgemuld som dækker 

 en skør, dyb Overgrund med jevn Overgang til Undergrunden, der 

 bestaar af sandblandet Ler eller leret Sand og Grus. Terrainet 

 frembyder godt Fald; det hæver sig vel ikke højt over Havet, men 

 den lange smalle 0 danner med sine mange smaa kuppelformede 

 Højder dog paa Grund af den korte Afstand fra Havet let Afløb 

 for Vandet. 



Jeg har hørt udtale Tvivl om, hvorvidt de klimatiske Forskellig- 

 heder indenfor vort Lands snevre Grænser skulde være saa store, 

 at derved Træarternes Vækst i kendelig Grad skulde paavirkes, 

 men netop min Virken paa de tre højst forskelligt beliggende Steder 

 har ledet mig til at tillægge Klimaet indgribende Betydning. For 

 Langelands Vedkommende mener jeg saaledes, at man ikke kan se 

 bort fra den sydlige Beliggenhed — Sydspidsen af Langeland hører 

 til Danmarks sydligste Dele — ; og at der er Forskel paa Væksten 

 hos dem jeg vilde kalde vore kælne Træarter : Bøg, Ask, Ær fra 

 de sydlige til de nordlige Dele af vort Land, saaledes at Væksten 

 aftager fra Syd til Nord, forekommer mig iøjnefaldende. Men 

 dernæst har Langeland et udpræget Kystklima; det ligger paa alle 

 Sider omgivet af Havet, og dette giver den store Luftfugtighed og 

 de milde Temperaturovergange, sent indtrædende Kulde om Efter- 

 aaret, medens Foraaret er præget af, at en af de værste Farer for 

 Bøgen : Nattefrost, saagodt som er ukendt. At der er megen Blæst 

 paa den lange og smalle 0, er en Selvfølge; men det er ikke det 

 aabne Hav, der omgiver Langeland, der jo ligger indeklemt mellem 

 Fyen, Lolland og de mange mindre Øer, og jeg har Indtryk af, at 

 Blæsten ikke er af saa farlig Natur for Trævæksten, om end Dan- 

 marks blæsende Klima — ogsaa her — er hemmende. 



Den anden af de omhandlede Skovegne, Bregentved, adskiller 

 sig i mange Retninger stærkt fra Langeland. Jordbunden er vel 

 gennemgaaende ret frugtbar og Skovene omgivne af god Agermark, 

 men ejendommeligt for Bregentvedegnen er det flade Terrain, hvor 

 sædvanlig atter Skovene danner Indsænkninger, saaledes at Højden 



