— 284 — 



over Havet gaar ned til 60 og sjælden hæver sig til Højder af 

 indtil 100 Fod, medens Afstanden til Havet er 2 til 3 Mil. Dette 

 Forhold bevirker, at Skovene er gennemtrukne af fugtige Lavninger^ 

 hvor Vandet paa Grund af det svage Fald kun ufuldstændigt lader 

 sig aflede. Med Hensyn til Jordbunden er det ejendommeligt, at den 

 fysiske Tilstand sædvanlig er ugunstig; vel forekommer udprægede 

 Dannelser af den egentlige Bøgemor sjældnere, derimod forekommer 

 hyppig Konvalmor særlig paa det laveste Terrain, men i Hoved- 

 sagen maa dog Jorden siges at være mulddækket, dog er Muldlaget 

 kun tyndt og har ikke den skøre, grynede Karakter som paa den 

 gode Bøgelokalitet; dette giver sig ogsaa tilkende ved, at Muldens 

 Karakterplanter ofte er blandede med forskellige Græsser og selv 

 flere af Morens Planter. Overgrundens Dybde er ikke stor, og den 

 er ofte ved en meget skarp Grænse skilt fra Undergrunden, der 

 meget ofte er stivt Ler. Jordbunden gør i sin Helhed et eget 

 sammenpakket Indtryk som et stampet Lergulv — dens Porevolumen 

 er ikke betydeligt — med stillestaaende Vand i hver lille Lavning; 

 aller stærkest fremtræder dette, hvor Konvalmoren, der kan naa 

 en Mægtighed af 14 — 20 Tommer og hviler paa en Undergrund af 

 sejgt, bindende Ler, forefindes. Klimaet paavirkes ikke meget af 

 Strandens Nærhed, men det vilde dog under almindelige Omstændig- 

 heder kunne kaldes ret gunstigt for Trævæksten, hvis ikke det lave 

 fugtige Terrain var et sandt Arnested for Nattefrost; men dette 

 Naturonde er en saadan Fare for Bregentvedegnen, at det skaber 

 de alier største Vanskeligheder for Skovens Drift. 



I Modsætning til Bregentveds flade og lave Terrain hæver 

 Frijsenborg sig til Højder paa 2 til 300 Fod over Havet og er præget 

 ved det stærkt vekslende bakkede Terrain, hvor der ogsaa som paa 

 Bregentved findes fugtige Lavninger; men da Afstanden til Kysten 

 er omtrent som paa Bregentved, vil det forstaas, at Vandets Afled- 

 ning er langt lettere. Jordbunden er ofte morklædt, men paa 

 mange Steder, særlig de højere Partier, kan der være ypperlig 

 Muld med dyb Overgrund. Klimaet er langt barskere end det vi 

 kender fra det sydlige Langeland eller Midtsjælland, med bratte 

 Temperaturovergange, ofte stærk Nattefrost i Foraarstiden, der er 

 en Fare baade for Bøge- og Egekulturer. 



De fremhævede Ejendommeligheder i Træarternes Vækst paa 

 de tre forskellige Lokaliteter forklares, naar man tager disse Forhold 

 i Betragtning. 



Bøgen træffer saaledes paa Langeland netop det, der tiltaler 



