— 294 — 



stærkere Transpiration, der er den bestemmende Faktor; det er 

 jo nemlig vanskeligt at holde disse Faktorer ude fra hinanden; 

 thi i Almindelighed er det jo saaledes, at med Lysstyrkens Forøgelse 

 begunstiges samtidig Transpirationen. Det gælder derfor om at 

 finde eller bringe tilveje saadanne Forhold, hvor Lyset kan faa 

 Lov til at virke, uden at Transpirationen kan finde Sted, eller hvor 

 Lysstyrken forandres, uden at der foregaar en tilsvarende Forandring 

 af Transpirationsbetingelserne. Det forekommer mig, at vi netop 

 har saadanne Forhold hos de i Vandet værende Planteorganer. I de 

 fleste Tilfælde er der ganske vist ikke udviklet Palissadeceller i de 

 i Vand værende Stængler og Blade; men hos nogle Planter træffer 

 vi dog Palissadeceller ogsaa i saadanne Organer, saaledes i Stæng- 

 lerne hos nogle Gyperaceer, f. Eks. Scirpus lacuster og S. Tabernae- 

 montani ; jeg har særlig undersøgt Forholdet hos Scirpus lacuster. 



Scirpus lacuster. I denne Arts Luftstængel findes umiddel- 

 bart under Huden en Kreds af smaa Styrkevævstrenge og et Stykke 

 indenfor Huden en Kreds af Karstrenge; mellem disse og Huden 

 (og Styrkevævstrængene) ligger to Lag Palissadeceller, der er skraat 

 stillede, med Yderenden rettet mere eller mindre skraat opad 

 (Raunkiær, I, 485). Men ikke alene i den frit i Luften fremragende 

 Del af Stængelen findes Palissadeceller ; saadanne er ogsaa udviklede 

 i den i Vandet værende Stængeldel, som stedse har været omgivet 

 af Vand. Dog ikke i alle Stænglers Undervandsdel var der udviklet 

 Palissadeceller; disse fandtes kun i Stængler, der voksede der, hvor 

 Lyset kunde trænge ned i Vandet, nemlig i Randen og især da i 

 Sydranden af Bevoksninger og hvor Stænglerne ikke stod for tæt 

 sammen; i tætte Bevoksninger, derimod, var der ikke dannet 

 Palissadeceller i den i Vandet værende Stængeldel, ja ikke engang 

 i den nederste Del af den i Luften værende Del af Stængelen. For 

 nærmere at vise dette vil jeg omtale Resultatet af et Par af mine 

 Undersøgelser. 



A. En frit staaende Stængel fra Sydsiden af en 

 Bevoksning; Stængelen var 3,20 M. høj: 1,40 M. under Vandet, 

 1,80 M. ovenfor Vandet; den var stærkt grøn lige til umiddelbart 

 ovenfor Grunden. I efterfølgende Liste gives den gennem flere 

 Maalinger paa de enkelte Steder fundne gennemsnitlige Længde og 

 Brede af det yderste Palissadelags Geller paa Sydsiden af Stæn- 

 gelen; Maalingerne foretoges paa de Geller, som laa ud for en 

 Karstreng og umiddelbart op til Huden, — altsaa ikke paa de 

 Geller, som laa lige indenfor de smaa Styrkevævstrenge. 



