— 297 — 



udviklede. Enkelte Spalteaabninger fandtes lige til 10 Gtm. ovenfor 

 Bunden, altsaa til en Dybde i Vandet af 1,30 M. 



G røn vævets Tykkelse, maalt fra Huden til en Karstrengs 

 Parenkymskede, bliver, i de i Vandet voksende Stængler, fra Vand- 

 skorpen og nedefter efterhaanden ringere og ringere, idet Palissade- 

 cellernes Længde aftager; men naar man kommer ned til det Sted, 

 hvor Gellerne er omtrent isodiametriske (paa Tværsnit), begynder 

 Grønvævet at tiltage i Mægtighed nedefter, idet Gellerne bliver 

 større, og der kommer 1 — 2 Cellelag til; men samtidig taber Vævet 

 mere og mere Karakteren af Grønvæv, idet det bliver blegere og 

 blegere; men i Randen af Bevoksningerne og hvor Vandet er 

 nogenlunde klart, vedbliver Stænglerne dog at være grønne lige til 

 Bunden af Vandet. 



For ved et bestemt Eksempel at anskueliggøre Svingningen i 

 Grønvævets Tykkelse og Beskaffenhed og Spalteaabningernes Af- 

 tagen med den voksende Afstand fra Vandoverfladen, vil jeg her 

 give Resultatet af Undersøgelsen af to Stængler, en fra den yderste, 

 mod Syd vendende Rand af en Bevoksning (G) og en fra tæt 

 Bevoksning (D). Saavel Grønvævets Tykkelse som Spalteaabningernes 

 Tal undersøgtes paa Stænglernes Sydside; Grønvævets Tykkelse er 

 paa de enkelte Steder Gennemsnitsresultatet af 5 Maalinger; Spalte- 

 aabningernes Tal angiver Tallet af Spalteaabninger pr. Synsfelt 

 (Zeiss Ok. 2, Obj. F) , bestemt ved Gennemsnittet af Tallet i to 

 Synsfelter paa hvert Sted, undtagen i Dybderne 100 og 120 Gtm v 

 hvor Tallet bestemtes ved Gennemsnittet af Spalteaabningstallet i 

 henholdsvis 6 og 10 Synsfelter (se omstaaende Tabel). 



Der er imidlertid ikke alene Forskel i Grønvævets Uddannelse 

 og Spalteaabningernes Tal hos Stængler, der har vokset i Randen 

 af Bevoksningen, og saadanne, der har vokset midt i Bevoksningen; 

 der er tillige nogen Forskel, idetmindste i Grønvævets Tykkelse, 

 mellem den enkelte Stængels stærkere belyste Sydside og den 

 svagere belyste Nordside. Paa de to frit staaende Stængler 

 bestemtes Grønvævets Tykkelse paa Nord- og Sydsiden af Stængelen 

 i samme Højde over Vandfladen; hver af de følgende Tal er 

 Gennemsnittet af 20 Maalinger. Paa den ene Stængel var Grøn- 

 vævet paa Sydsiden 88//, paa Nordsiden i samme Højde 81^ tykt: 

 paa den anden Stængel var de tilsvarende Maal henholdsvis 74 

 og 68 fjt. 



Hvad Spalteaabningernes Tal angaar, var der paa de fleste 

 af de undersøgte Stængler kendelig flere Spalteaabninger paa 



