— 300 — 



fladen. Endvidere fandt Pick skraat stillede Palissadeceller i nogle 

 Planters Stængler. 



Pick mente, at han af sine Undersøgelser kunde drage den 

 Slutning, at Skraastillingen staar i nøje Forhold til Lysets 

 Retning; naar vi har med Planter at gøre, som ikke er i Stand 

 til at orientere Organerne saaledes, at Lyset falder vinkelret paa 

 Overfladen, „so tritt bei ihnen eine Accomodation des Zellgewebes 

 zur Richtung der Beleuchtung durch zweckentsprechende Orientirung 

 der einzelnen Zelle ein." 



Efter Pick har Heinricher (1884) beskæftiget sig med Spørgs- 

 maalet; han mener, at det ikke er Lyset, der bestemmer Palissade- 

 cellernes Retning, men antager, at disses Skraastilling beror 

 paa en Forskydning, der skyldes en forskellig Vækst af de til 

 hinanden grænsende Væv, og han støtter denne Antagelse paa det 

 Forhold, at Skraastillingen, f. Eks. hos Isolepis australis, er meget 

 stærkere under Baststrengene end der, hvor Palissadecellerne grænser 

 umiddelbart op til Huden. 



Omtrent samtidig med Heinricher har Johow (1884) skrevet 

 om Skraastillingen; han opponerer mod Pick, idet han siger, at 

 han langt fra har fundet Skraastilling i alle de Tilfælde, hvor man 

 maatte vente at finde den, hvis Pick havde Ret. 



Dernæst er Spørgsmaalet undersøgt og diskuteret af Haber- 

 landt (1886), som blandt andet undersøgte de af Pick omtalte 

 Rosetplanter, hos hvilke han, i Modsætning til Pick, ikke fandt 

 nogen regelmæssig Skraastilling af Palissadecellerne, naar Bladene 

 var tvungne til at vokse lodret; derimod fandt han, at Palissade- 

 cellerne hos disse Planter pletvis var skraastillede, navnlig over 

 Karstrengene, hvad Retning Bladene end havde. Haberlandt fandt 

 endvidere, at Palissadecellerne hos nogle af ham undersøgte Planter 

 baade var udviklede og skraatstillede i de unge, endnu i Knoppen 

 indesluttede Blade, ja endog i Blade, der endnu var under Jorden, 

 og hvor Lysretningen derfor ikke kunde antages at være det bestem- 

 mende. Haberlandt mener, at Skraastillingen hverken fysiologisk 

 eller teleologisk staar i direkte Forhold til Lysretningen ; han synes 

 at være mest tilbøjelig til at holde paa Heinrichers Forskydnings- 

 teori. 



I 1887 omtaler A. Nilsson skraat stillede Palissadeceller i 

 nogle Planters Stængler; desuden fandt han dem i Bladet af An- 

 thurium crystallinum; det udvoksede Blads Spids er som bekendt 

 nedadrettet hos denne Plante, og Nilsson fandt nu, at Palissadecellerne 



