— 303 — 



vendte vel at mærke Yderenderne mod Bladets nedadrettede Spids, 

 ikke mod dets opadrettede Grund. Det samme var Tilfældet i 

 nedadrettede Blade hos Senecio Jacobaea, Centaurea Scabiosa og 

 Plantago lanceolata; ligesaa baade i opad- og nedadrettede Blade 

 hos Echium vulgare og Hieracium Pilosella; hos den sidstnævnte 

 var Skraastillingen meget ubetydelig. Omsider lykkedes det mig 

 dog at finde Planter, hos hvilke Palissadecellernes Stilling i Forhold 

 til Organets Længdeakse kunde forandres i Overensstemmelse med 

 Lysretningen. Her nogle Eksempler. 



Lig us tru m lucidum. Saavel denne Art som Ligustrum 

 ovalifolium har meget lange Grønpalissader, hvis yderste Ende er 

 bøjet stærkt opad mod Lyskilden, medens den indre og længste 

 Del staar omtrent vinkelret paa Bladoverfladen. I stærkt opad- 

 rettede Blade af L. lucidum var Grønpalissadernes Yderende stærkt 

 opadkrummet, i skraat nedadrettede Blade var Grønpalissaderne 

 rette og stod vinkelret paa Bladets Overflade; de var saaledes i 

 sidste Tilfælde vel ikke krummede opad mod Bladets opadvendende 

 Grund, men paa den anden Side var de heller ikke krummede 

 mod Bladets Spids, saaledes som Forholdet var i de oprette. Blade. 

 Vi har saaledes her en Plante, hos hvilken Grønpalissadernes Ret- 

 ning til en vis Grad kan forandres, selv om Retningen ikke helt 

 kan vendes om i Overensstemmelse med Lysretningen. 



Jasminum officinale har skraat stillede Grønpalissader i 

 Stængelens Bark, og Skraastillingen er afhængig af Lysretningen. 

 Saavel de yderste Marvceller som de inderste Barkceller er under 

 alle Lysforhold lidt skraat stillede paa den Maade, at deres fra 

 Vedringen bortvendende Ende ligger ganske lidt højere, o: nærmere 

 Stængelspidsen, end den anden; dette Forhold, der er mest udpræget 

 for Marvcellernes Vedkommende, synes at være betinget af indre 

 Aarsager. Barkens Parenkymceller er mere eller mindre strakte i 

 radial Retning, og jo længere man kommer ud mod Stængelens 

 Overflade, desto længere bliver Gellerne. Undersøger man nu For- 

 holdet i en opret Gren, viser det sig, at jo nærmere man kommer 

 ud mod Stængelens Overflade, desto stærkere er Palissadecellernes 

 Yderende rettet opad mod Stængelspidsen; Skraastillingen beløb sig 

 i de undersøgte Tilfælde til indtil 17°. 



I Grene, der var vokset lodret eller skraat nedad, var Forholdet 

 et andet; ogsaa her var, som alt nævnt, Marvcellerne og de inderste 

 Barkceller lidt skraat stillede; men de yderste, palissadeformede 

 Barkceller gik ikke, som i det oprette Skud, videre i den af de 



