— 329 — 



Nord for Pæl R er saa godt som forsvunden, de to store Partier 

 a og c (i det nordvestlige Hjørne) er dels betydeligt formindskede 

 i Omfang, dels tyndere og langt stærkere blandede med anden 

 Vegetation, end man efter Kort og Beskrivelse maa antage de har 

 været i 1861. Der har tidligere været godt Rørskær flere Steder i 

 Mosen, men efter at Nedskæringen er ophørt er det gaaet stærkt 

 tilbage med Rørenes Væxt, baade hvad angaar Mængden og de 

 enkelte Rørs Størrelse. — Padderokkerne synes ogsaa alle 

 Vegne at være i Tilbagegang, fortrængt af Tørvemosvegetationen. 

 De tre store med Padderokke-Signatur betegnede Pletter paa Kortet 

 fra 1861 kan næppe nu med Rette betegnes saaledes; thi vel findes 

 der paa alle tre Steder endnu en Del Padderokker, men de staar 

 meget spredt, er lidet iøjnefaldende og trives aabenbart ikke længer 

 godt i Anledning af den formindskede Vandmængde og den op om 

 Padderokkerne voxende Mosvegetation. — Det samme gælder om 

 Engrør, der endnu findes paa de saaledes signerede Pletter, men 

 meget spredt; den paa det gamle Kort afsatte store Gruppe mellem 

 G og I er nu reduceret til et smalt Strøg fra Pæl G Syd efter 

 langs Grøften i og et Par mindre Pletter nær Grøften n, især paa 

 Rester af gamle Tørvbænke. Endvidere findes Grupper af Engrør 

 overalt mellem Tagrørene. — Lyse- Siv findes endnu, ligesom tid- 

 ligere, mange Steder i Randen af Mosen, for største Delen udenfor 

 den egentlige Tørvbund, med sin Rod i Lergrunden. Enkelte Tuer 

 af Lyse-Siv optræder dog ogsaa hist og her paa Sphagnumtæppet, 

 f. Ex. ved Pælene G og N. 



Vaupell gav i 1861 en speciel Beskrivelse af Vegetationen 

 ved hver af de ovenfor omtalte 18 Egepæle, til fremtidig Sam- 

 menligning, og jeg skal derfor her meddele mine Optegnelser fra 

 samme Kredse med Pælene som Centrum og omtrent 20 Fods 

 Radius, navnlig forsaavidt der findes større Afvigelser fra Vaupell s 

 Angivelser eller der viser sig særlige Forhold. — Som en fælles 

 Ejendommelighed, der viser sig ved saa godt som alle Pælene, for- 

 tjener at bemærkes, at Vegetationen umiddelbart om Pælen er 

 iøjnefaldende frodig, og at visse Planter, som ellers ikke hører til 

 de hyppigst forekommende, alle Vegne omgiver Pælene og støtter 

 sig op ad disse, nemlig: Svovlrod, Kær-Dueurt, Hunde- 

 ti ve ne, en Del Steder ogsaa Eng-Rapgræs. Denne frodige 

 Væxt kan rimeligvis tilskrives den rigelige Gødning, der hidrører 

 fra forskellige Fugle, især Rovfugle, som jævnlig tager Ophold paa 

 Pælene og ved deres Skarn farver disse hvidbrogede. 



